Справа № 484/1425/24
Провадження № 1-КП/484/214/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добре Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, освіта середня, студена 3 курсу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого і мешканця АДРЕСА_1 , паспорт ID НОМЕР_1 , виданий 13.03.2024 року органом 4814, РНОКПП НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1, 4 ст. 358 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів № 340 від 08.05.1993 року, якою затверджено положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України № 844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.

Таким чином, посвідчення водія є офіційним документом, оскільки може бути використане як документ, що складається та видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади, та складене з дотриманням визначених законом форм та містить передбачені законом реквізити.

Однак ОСОБА_5 порушив наведені вимоги закону за наступних обставин.

Так, 18.12.2023 року, перебуваючи у невстановленому місці, ОСОБА_5 всупереч передбаченому порядку, не бажаючи проходити відповідну процедуру медичного огляду в порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я, а також підготовку відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (ТСЦ), з метою подальшого використання підробленого документу на ім`я ОСОБА_5 у незаконний спосіб вирішив придбати підроблене посвідчення водія через мобільний додаток Вайбер.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на придбання підробленого посвідчення водія, 18.12.2023 року о 01.53 годині та 18.12.2023 року у період часу з 10.50 до 10.52 години ОСОБА_5 через додаток Вайбер зв`язався з невстановленою особою і шляхом спілкування через повідомлення домовився про виготовлення і подальше придбання підробленого посвідчення водія на своє ім`я.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення водія, з метою подальшого використання такого документа у власних цілях, ОСОБА_5 18.12.2024 року в період часу з 11.00 до 11.04 години передав в електронному вигляді через додаток Вайбер фотознімок свого обличчя, анкетні дані, фото паспорта громадянина України, фото свого підпису та відомості про групу крові з метою внесення їх до підробленого посвідчення водія, тобто вчинив пособництво у підробці офіційного документа. В подальшому у невстановлений час невстановлена особа підробила посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , яке начебто видане 11.01.2024 року ТСЦ № 8041, з метою використання його іншою особою.

За таких обставин ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України - пособництво у підробленні офіційного документа.

Крім того, після вчинення всіх зазначених вище дій, 24.01.2024 року о 12.34 годині, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_5 всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» за допомогою компанії перевізника ТОВ «Нова пошта» отримав від невстановленої особи завідомо для нього підроблений документ - зазначене вище посвідчення водія, яке зберігав при собі з метою його подальшого використання.

25.02.2024 року близько 12.39 години по АДРЕСА_2 працівниками відділення реагування патрульної поліції Первомайського районного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_4 , належний ОСОБА_6 , яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і пред`явлено законну вимогу про надання для огляду посвідчення водія та документу про реєстрацію транспортного засобу.

Діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, а також розраховуючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, ОСОБА_5 в цей же час пред`явив та надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_5 , номер НОМЕР_6 , видане 11.01.2024 ТСЦ № 8041, на право керування транспортними засобами, яке він перед цим незаконно придбав у невстановленої особи через мобільний додаток Вайбер і яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлене не у відповідності до вимог, що пред`являються до даного виду документа, а також інформація про яке відсутня в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», тобто ОСОБА_5 використав завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював та пояснив, що дійсно у додатку Вайбер знайшов оголошення про можливість отримання посвідчення водія, яким скористався, надіслав свої дані і фото, через незнайому особу замовив і придбав посвідчення водія, яким користувався. Коли його зупинили працівники поліції, на їх вимогу він пред`явив таке посвідчення і був викритий. Усвідомлював, що не можна виготовляти і використовувати підроблені документи. У вчиненому розкаявся.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами: рапортом працівника поліції, яким підтверджується факт зупинки ОСОБА_5 працівниками поліції 25.02.2024 року о 12.39 годині, під час якої при перевірці документів і було виявлене підроблене посвідчення водія, а також оригіналом такого підробленого посвідчення, який добровільно видав ОСОБА_5 працівникам поліції; довідкою ТСЦ МВС № 4842, відповідно до якої посвідчення водія з серією і номером, що вилучене у ОСОБА_5 , фактично було видане на ім`я ОСОБА_7 у 2018 році і наразі здане в архів, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 не видавалися; висновком судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/115-24/3634-ДД від 29.02.2024 року, якою встановлено факт підробки документа, а також скріншотами переписки у мобільному додатку Вайбер з телефону обвинуваченого про замовлення посвідчення водія, направлення документів та особової інформації для його виготовлення, домовленість про відправлення, а також протоколом огляду мобільного телефону обвинуваченого, де встановлено факт отримання посилки через сервіс Нової пошти.

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих проступків в межах пред`явленого обвинувачення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є проступками, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; є студентом, раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю правопорушень, вчинення кримінальних правопорушень вперше, молодий вік.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкцій частин статей, за якими він обвинувачується у виді обмеження волі. Остаточне покарання слід призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Суд вважає недоцільним призначення покарання у виді штрафу, оскільки ОСОБА_5 студент, не працює, не має власного доходу. Покарання у виді пробаційного нагляду, на думку суду, не сприятиме виправленню ОСОБА_5 , воно не відповідає особі обвинуваченого. Суд вважає, що іспитовий строк в даному випадку буде достатнім стримуючим фактором для того, щоб ОСОБА_5 не вчиняв нових злочинів і перебував під контролем органу пробації.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ в наданій справі підроблене посвідчення водія, яке зберігається у справі, слід знищити, попередньо скасувавши арешт, накладений на нього слідчим суддею.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого на рахунок держави слід стягнути судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/115-24/3634-ДД від 29.02.2024 року.

Обвинуваченому раніше запобіжний захід не обирався і суд вважає недоцільним обирати його до набрання вироком законної сили, оскільки досі він сумлінно виконував процесуальні обов`язки і не засуджується до реального відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ч.4 ст. 358 КК України - 1 (один) рік 1 (один) місяць обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_8 від 01.03.2024 року у справі № 484/1011/24 провадження 1-кс/484/217/24 на посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 11.01.2024 року ТСЦ № 8041 на ім`я ОСОБА_5 , і знищити зазначений речовий доказ, який зберігається в матеріалах наданого кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/115-24/3634-ДД від 29.02.2024 року в сумі 2 650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: