Справа №766/5524/24
н/п 1-кс/766/3029/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив: застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Приозерне Херсонської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, командира 2 відділення військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на момент вчинення злочину складає 363360 грн.

У разі внесення застави, визначити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, а саме проходить військову службу, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділенням Відділу поліції № 2 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, за процесуального керівництва прокурорів Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316 від 05 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що молодший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи намір на придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу, незаконно, в порушення вимог додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 2.8, 8.1-8.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, в середині січня 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в зоні бойових дій, під час виконання бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, придбав, шляхом привласнення знайденого, 5,45 мм автомат АК-12 (6П70) з серійним № НОМЕР_2 , виготовлений заводським способом та придатний до стрільби, який при невстановлених обставинах переніс до місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 на території Херсонської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), де зберігав його до 15 квітня 2024 року.

В подальшому, 15 квітня 2024 року, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, при невстановлених обставинах переніс 5,45 мм автомат АК-12 (6П70) з серійним № НОМЕР_2 з місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 на території Херсонської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено) до автомобіля Mitsubishi Pajero з номерним знаком НОМЕР_3 , на якому перевіз 5,45 мм автомат АК-12 (6П70) з серійним № НОМЕР_2 до ділянки місцевості біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно збув шляхом продажу ОСОБА_7 5,45 мм автомат АК-12 (6П70) з серійним № НОМЕР_2 за попередньо ідентифіковані грошові кошти у сумі 3000 гривень та імітаційні засоби у вигляді несправжніх грошових коштів на суму 147000 гривень.

15.04.2024, о 13 год. 20 хв., ОСОБА_4 затримано, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

16.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю підтверджується наступними доказами отриманими під час досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; матеріалами оперативної закупівлі вогнепальної зброї у ОСОБА_4 від 15.04.2024; протоколом затримання особи ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 15.04.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

На теперішній час, з метою досягнення дієвості вказаного кримінального провадження виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, оскільки наявні ризики, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення, може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та/або переховуватись від правоохоронних органів та суду, чим перешкоджати встановленню істини по справі.

Підтвердженням вказаного ризику є, зокрема, те, що підозрюваний під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, у зв`язку з чим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та, як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, ОСОБА_4 фактично проживає в м. Миколаїв та може спробувати переховуватися на зазначеній території або у іншому населеному пункті, як на території України, так і за її межами від органу досудового розслідування та суду. Зокрема, місце реєстрації проживання підозрюваного знаходяться в безпосередній наближеності до ТОТ Херсонської області, у зв`язку з чим, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може спробувати переховатися на території непідконтрольній владі України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції, задля унеможливлення його можливостей переховуватися від слідства і суду та перешкоджати здійсненню досудового розслідування, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_4 , буде саме тримання під вартою.

Так, у справі «Вемхоф проти Германії» №2122/64 від 27.06.1968 року Європейський суд з прав людини зазначає(далі Суд) констатує правильне та обережне застосування національними судами твердження, що небезпека втечі існує, коли на ранній стадії провадження вже розглядалися певні обставини, що стосуються наведених фактів, зокрема поведінки обвинуваченого (п.п. 6, 7).

Таким чином, наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, свідчить про вірогідність, що останній може знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та місцезнаходження яких досудовим розслідуванням ще не встановлено.

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 може вжити заходів щодо їх знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей, зокрема, ножа чи документів, які ще не були вилучені та які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що в свою чергу, неминуче призведе до втрати матеріальних слідів злочину;

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наступний ризик, який вказує на необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, є ризик незаконного впливу підозрюваним на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може встановити дійсні дані особи закупника і самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, впливати на нього, прохати його відмовитись давати свідчення по даному факту або давати свідчення, які виправдовують підозрюваного, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які ще не допитані в якості свідків та особами, які вже визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, також перешкоджати з`явленню свідків на виклик слідчого, прокурора, суду, іншим чином впливати на вказаних осіб у власних інтересах тощо, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків та виконання слідчим запланованих слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Поряд з цим, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, то ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, у випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існує вірогідність незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Таким чином, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що останній під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання під виглядом термінового службового відрядження до іншої місцевості, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Також, підозрюваний може штучно затягувати досудового розслідування, розголошувати відомості результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо. Також, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та судового слідства.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, підозрюваний вчинив злочин пов`язаний із незаконним обігом зброї та у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній будучи військовослужбовцем та перебуваючи за місцем несення військової служби, маючи закріплену, в силу виконання обов`язків військової служби, за ним вогнепальну зброю, з метою залякування свідків, може використати її стосовно останніх, задля надання ними показань про обставини правопорушення на свою користь, у тому числі шляхом погроз із застосуванням ввіреної йому вогнепальної зброї, а також з метою переховування від слідчого, прокурора та суду вчинити інше кримінальне правопорушення проти встановлено порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), зокрема, самовільно залишити військову частину та/або місце служби.

Підтвердженням ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний хоч і являється особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що певним чином характеризує його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування ОСОБА_4 , виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків, потерпілого та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_4 не можливо, оскільки він не зможе виконувати обов`язки покладені на особу при обрані особистого зобов`язання. Особисту поруку не можливо застосувати, у зв`язку з відсутністю осіб, яких слідство вважає такими, що заслуговують на довіру, і які б могли поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що під час перебування підозрюваного, навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключається можливості здійснення впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. За даних обставин кримінального провадження застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 не можливе, оскільки в такому разі відсутній дієвий процесуальний механізм контролю за дотриманням покладених на підозрюваного обов`язків в умовах воєнного стану, який запроваджено на території України. Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного, найбільш доцільним є застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним вище ризикам.

Таким чином, стороною обвинувачення встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що:

1) є наявні вагомі докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2) підозрюваний вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 7 років, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосовувати до нього запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням свободи пересування;

4) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема, ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування підозрюваного на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення доказів його протиправної діяльності.

Осіб, які можуть бути поручителями та забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, згідно ст. 194 КПК України, не встановлено.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги майновий стан підозрюваного, враховуючи що ОСОБА_4 тривалий час є військовослужбовцем Збройних Сил України, отримує відповідні доплати до грошового забезпечення за військовий стан та участь у бойових діях, є підстави вважати, що розмір застави зазначений у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатний забезпечити підозрюваним покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим, слід призначити підозрюваному заставу у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на момент вчинення злочину складає 363360 грн.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний пояснив, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Одружений. Дружина проживає у м. Миколаїв в орендованому житлі. Він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 . Свою причетність до злочину визнає в повному обсязі, хотів таким чином зібрати кошти на автомобіль для виконання бойових завдань. Просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, бо він буде корисніший на службі. Коштів для внесення застави у запропонованому прокурором розмірі він не має. Наміру впливу на свідків та переховування від органів слідства не має.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання з підстав, викладених письмово. Просила у разі встановлення ризиків застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки безпосереднім командиром її підзахисного ОСОБА_11 .

ОСОБА_12 в судовому засіданні погодився поручитися за виконання ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків. Надав письмове зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності із ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності із ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором...

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 15.04.2024 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16.04.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; матеріалами оперативної закупівлі вогнепальної зброї у ОСОБА_4 від 15.04.2024; протоколом затримання особи ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 15.04.2024 року.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, і з огляду на покарання, що загрожуватиме підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що можливість переховування підозрюваного на даний час є лише ризиком, запобігти якому можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів існування інших ризиків прокурором не надано. Так, підозрюваний є військовослужбовцем, виключно позитивно характеризується, як за місцем служби, так і за зареєстрованим місцем проживання, одружений, має ряд поранень, отриманих в ході виконання бойових завдань, нагороджений відзнакою за штурм бойових позицій ворога при захисті України. Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний визнає свою причетність до злочину, в якому підозрюється, надає покази, речовий доказ у провадженні було вилучено, а анкетні дані свідків змінені на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

З огляду на викладене, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, який був встановлений. На думку слідчого судді, до підозрюваного можливо застосувати такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання зпокладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний запобіжний захід здатен запобігти існуючому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000316 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця служби.

Встановити строк дії обов`язків до 14.06.2024 року (включно).

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_1