УХВАЛА

15 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 756/7514/18

провадження № 51 - 1919 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушив питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування такого рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор зазначає про незаконність ухвали Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 , у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок м`якості. При цьому, не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 414, 419 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Також, прокурор вважає неправильною перекваліфікацію дій ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 121 КК, однак аргументів про те, чому така перекваліфікація є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність у скарзі не наводить, при цьому вказує на невідповідність висновків, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, просить надати іншу оцінку доказам у кримінальному провадженні, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК не може бути предметом касаційного розгляду.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3