Номер провадження: 11-кп/813/349/24
Справа № 496/5157/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника: ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 16.10.2023року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, з середньою освітою, вдови, маючої на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 16.10.2023 року, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 залишений у виді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 відраховований з 10 вересня 2022 року, тобто з часу її затримання.

Також даним вироком вирішено питання речових доказів та заходів забезпечення.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що 09 вересня 2022 року, о 19 год., вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на кухні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сімейної сварки зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я людини, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх протиправних наслідків, з метою умисного заподіяння смерті ОСОБА_10 , взяла кухонний ніж, підійшла до останнього, який знаходився до неї спиною, після чого нанесла не менше двох ударів ножем по спині, в результаті чого спричинила потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді колото-різаної сліпої рани спини справа у верхній третині, яке спричинило розлад здоров`я строком понад 6 днів але не більше трьох тижнів (21 день) та яке за критерієм відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та проникаючої колото-різаної рани спини зліва, з ушкодженням нижньої частки лівої легені, ушкодженням задньої стінки лівої легеневої артерії, лівосторонній гемоторекс, що за критерієм небезпеки для життя згідно п. 2.1.1 (а) і п. 2.1.3 (й,о,п) «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, в результаті чого у потерпілого ОСОБА_10 відкрилась гостра крововтрата, від якої останній помер на місці події.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої зазначає, що вважає вирок у частині призначеного покарання є суворим для обвинуваченого з урахуванням усіх обставин справи, її особистості, а також наявності пом`якшуючих обставин, а саме: повне визнання своєї провини, причини скоєного протиправної поведінки чоловіка, перебування на її утримані малолітньої дитини, стан її здоров`я.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання у виді позбавлення волі, строком 7 років.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 не заперечувала проти задоволення вироку та пом`якшення призначеногоОСОБА_7 покарання.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо встановлених фактичних обставин, кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 , апеляційні скарги не подавались, тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що їй інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на її показання, у яких вона повністю визнала свою вину та підтвердила фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті, показання потерпілої ОСОБА_9 , а також письмові докази, досліджені в судовому засіданні.

На підставі встановлених обставин та досліджених доказів суд обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зазначив, що враховує те, що ОСОБА_7 вчинила навмисний особливо тяжкий злочин, раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, має захворювання на тяжку хворобу, протиправну поведінку чоловіка, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняв бійки обвинуваченої, думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинувачену, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, до обставин, що обтяжують покарання суд відніс вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, а також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вказані обставини суд вважав, що виправлення обвинуваченої можливе в умовах ізоляції від суспільства та вважав можливим призначити їй покарання ближче до мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Натомість, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про призначення ОСОБА_7 надто суворого покарання, з огляду на те, що при призначенні покарання, суд 1-ої інстанції, врахувавши всі дані про особу обвинуваченій, мав підстави для призначення покарання їй покарання в межах мінімальної санкції статті 115 КК України.

Так, дійсно, суд 1-ої інстанції встановив обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме вчинення злочину щодо подружжя та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проте дані про особу обвинуваченого свідчать про існування обставин, що значно пом`якшують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р (II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченої є повне визнання вини у вчиненому злочині, щире каяття у цьому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК.

Окрім того, апеляційний суд враховує думку потерпілої матері померлого ОСОБА_10 , яка просила суворо ОСОБА_7 не карати, а також наявність на утриманні малолітньої доньки, 2017 року народження, яка залишилась без батьківського піклування.

Відповідно до положень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», «…Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду».

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова ВС від 22 березня 2018 року в справі № 759/7784/15-к).

Згідно матеріалів справи, потерпіла претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_7 не має.

Також, апеляційний суд враховує поведінку потерпілого ОСОБА_10 , який, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння систематично бив ОСОБА_7 , що також підтвердила потерпіла ОСОБА_9 , що повинно бути враховано при призначенні обвинуваченій покарання.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 повідомила суду, що жодного разу до скоєння кримінального правопорушення не порушувала закон, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та просила суд призначити їй мінімальне покарання.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника про те, що зазначені вище обставини та особисті характеристики обвинуваченої ОСОБА_7 є такими, що пом`якшують покарання, та дозволяють призначити покарання в межах мінімальної санкції ч. 1 ст.115 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначення такого покарання обвинуваченій буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміну судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Частиною 2 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно ст. 417 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За таких обставин, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про те, що з урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, суд 1-ої інстанції мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції, в частині призначення покарання - зміні.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 16.10.2023року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4