Справа №333/6140/24
Провадження №1-кс/333/1974/24
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002811 та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Димер, Вишгородського району, Київської області, громадянина України, українця, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2024 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002811 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини від 15 грудня 2023 року за №359 ОСОБА_6 зараховано в списки особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду старшого стрільця 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти вказаної військової частини. Так, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини, обіймаючи посаду старшого стрільця 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи умисно, в умовах воєнного стану, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, 07 січня 2024 року самовільно залишив місце несення служби, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав, про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами тимчасової дислокації військової частини.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

10 липня 2024 року ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

У судовому засіданні слідча підтримала своє клопотання у повному обсязі та послалася на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчої наголосив на ризиках які не відпали та не зменшилися.

Підозрюваний ОСОБА_7 , після роз`яснення йому слідчим суддею прав, передбачених ч.2 ст.193 КПК України, пояснив, що бажає, щоб його інтереси представляв адвокат ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, просив суд відмовити в його задоволенні. Зазначив, що у нього на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, дружина перебуває на 7 місяці вагітності. Про наявність трьох дітей повідомляв і в ТЦК, і військовій частині, куди його було відправлено. Після залишення місця служби перебував вдома, допомагав дружині виховувати дітей. Неодноразово звертався з приводу відстрочки до ТЦК, але там йому рекомендували звернутися до військової частини за місцем несення служби. За місцем несення служби повідомляли, що його вивели поза штат. Як тільки йому зателефонувала слідча, він відразу до неї приїхав і перебував у м.Запоріжжжя три дні, поки не були проведені всі необхідні слідчі дії.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що ОСОБА_7 взагалі не мали призивати до війська, оскільки він має на утриманні трьох малолітніх дітей. На теперішній час його дружина перебуває на 7 місяці вагітності. Після бойового виходу на позиції та повернення з них ОСОБА_7 вирішив, що він морально неготовий до такої обстановки та здійснив дане правопорушення. Підозрюваний не переховався та не збирається переховуватися, він має на утриманні велику сім`ю, та дуже скрутне становище. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становище сім`ї ОСОБА_7 взагалі погіршиться до рівня побирання. Останній планує зібрати всі документи та знятися з військового обліку. Просив суд долучити до матеріалів справи довідки та копії свідоцтв про народження дітей.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 28.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.408 КК України (кримінальне провадження №0002811).

Клопотання слідчого погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України у повному обсязі.

10 липня 2024 року у кримінальному провадженні №0002811 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 та вручено останньому.

У відповідності до вимог ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Надаючи правову оцінку наявності підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає про наступне.

З фактичних обставин вбачається, що питання застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного вирішується у складі слідчого судді, тобто на стадії досудового слідства.

Таким чином слідчий суддя на даній стадії процесу зобов`язаний встановити підстави визначені в ч.1 ст.194 КПК України до яких віднесено:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Таким чином, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії має вирішальне значення обґрунтованість підозри, а другорядне - наявність чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий та прокурор зазначають, що обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- матеріалами службового розслідування;

- протоколами допитів свідків;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини та матеріали клопотання щодо обґрунтованості підозри, вбачає її доведеність в мінімальному прояві, який визначає лише одну складову, яка ставиться в провину військовослужбовцю ОСОБА_6 ухилення від військової служби в умовах воєнного стану.

На переконання слідчого судді, заперечення висловлені підозрюваним та його захисником щодо відсутні на даний час ризиків, передбачених, ст.177 КПК України, є предметом правової оцінки під час розгляду кримінального провадження по суті.

Водночас слідчий суддя керується презумпцією невинуватості, а тому наперед процесуальну перспективу можливого обвинувачення не вирішує.

Суд бере до уваги, що інкриміноване підозрюваному кримінальні правопорушення за правилами ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Крім того, слідчий суддя вважає обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 матиме більш серйозніші наслідки для його сім`ї, яка має дуже скрутне становище, оскільки ОСОБА_6 єдиний годувальник у сім`ї, дружина перебуває на 7 місяці вагітності. Наявність міцних соціальних зв`язків повністю нівелює ризик переховування від органів досудового розслідування і суду.

Також суд приймає до уваги, що підозрюваний добровільно з`являється до слідчого, про що остання підтвердила у судовому засіданні.

За таких обставин, перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого правопорушення, а також характер та методику розслідування кримінальних правопорушень у сфері військових злочинів, приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 бажає зібрати документи та знятися з військового обліку, ризики є мінімальними і недоведеними у повному обсязі.

Із урахуванням, зокрема, даних про особу підозрюваного, характеру інкримінованого йому діяння, його молодий вік, наявність на утриманні трьох дітей та дружину, яка перебуває на 7 місяці вагітності, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде недоцільним та не буде відповідати вимогам процесуального закону.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст.194 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002811 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1