Справа № 128/2550/23
ВИРОК

Іменем України

06 березня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.05.2023 за № 0000196, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , неодруженого, освіта неповна середня, непрацюючого, згідно зі ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки, систематично, протягом тривалого часу, а саме: з серпня 2022 до травня 2023 року, вчиняв домашнє насильство у виді психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_4 за місцем їхнього спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що виражалось у словесних образах, погрозах фізичної розправи, приниженні, у зв`язку з чим ОСОБА_4 завдано психологічних страждань та спричинено тілесні ушкодження.

Так, 01.08.2022 о 21 год 30 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї матері ОСОБА_4 , а саме: висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, голосно кричав, принижуючи її честь та гідність, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_4 . Неправомірні дії ОСОБА_5 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.08.2022, ОСОБА_6 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_4 , яке мало місце 01.08.2022.

Також 10.04.2023 о 18 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї матері ОСОБА_4 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, принижуючи її честь та гідність, виганяв з будинку, чим спричинив ОСОБА_4 шкоду її психічному здоров`ю. Неправомірні дії ОСОБА_5 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 09.05.2023 о 18 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї матері ОСОБА_4 , а саме: ображав її нецензурною лайкою, сварився, кричав принижуючи її честь та гідність, пошкодив майно, чим спричинив ОСОБА_4 шкоду її психічному здоров`ю. Неправомірні дії ОСОБА_5 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Згідно з постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.05.2023, ОСОБА_5 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_4 , яке мало місце 10.04.2023 та 09.05.2023.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №3463/23-21 від 20.06.2023, у ОСОБА_4 наявні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонування її як особистості і виникли внаслідок впливу домашнього насильства. Ситуація, що досліджується у рамках кримінального провадження, є психотравмувальною для ОСОБА_4 , чим завдані моральні страждання за умов вчинення відносно неї психологічного насильства за 2022-2023 роки.

В судовому засіданні 05.03.2024 обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах, зазначених в обвинувальному акті. Суду надав показання, що дійсно систематично з серпня 2022 року до травня 2023 року вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_4 , за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Вчинення домашнього насильства було зумовлене вживанням ним алкогольних напоїв, алкогольні напої вживав через сварки із співмешканкою. Оскільки матір була проти того, щоб він вживав алкогольні напої, тому на цьому грунті починалися сварки із нею. Сварки припинялися, коли приїжджала поліція. Негативно ставиться до того, що вчиняв. На даний час припинив вживати алкогольні напої, домашнє насильство не вчиняє. Його не влаштовує таке життя, яким він жив раніше, розуміє наслідки, до яких може призвести таке життя. Щиро розкаюється, змінив своє життя, намагається бути корисним для суспільства. Жалкує, що вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері. Неодноразово просив у матері пробачення.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні 05.03.2024 надала показання, що ОСОБА_5 почав вживати алкогольні напої і вчиняти скандали, систематично її ображав, побив у будинку вікна. Вона не могла це терпіти, тому зверталася до поліції. ОСОБА_5 притягували до адміністративної відповідальності. Протягом трьох останніх місяців обвинувачений уже не вживає алкогольні напої, став спокійніший, допомагає у господарстві, не вчиняє сварки, вона починає бачити у ньому зміни. Обвинувачений просив у неї пробачення, вона його вибачила. Просить покарати обвинуваченого несуворо.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді двохсот громадських робіт, а також просив стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на проведення експертизи.

Потерпіла ОСОБА_4 під час судових дебатів погодилася з думкою прокурора, просила призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судових дебатів просив суворо його не карати.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом потерпілої та обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України (домашнє насильство), тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він характеризується добре; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; неодружений; непрацюючий; згідно зі ст. 89 КК України несудимий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку, його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 обрати йому покарання у виді громадських робіт, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

З обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню (висновок експерта №3463/23-21 від 20.06.2023) в сумі 10754,10 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовувались, клопотання про їх застосування до суду не надходили.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в сумі 10754 (десять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн 10 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА