ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/401/23

Провадження № 11-кп/4820/309/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 08 вересня 2009 року, за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12, 187 ч. 4, 70 ч.ч.1, 2 КК України, звернувся до суду з клопотанням, у якому просить замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та зарахувати відбутий ним строк до покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Cуд дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого ОСОБА_6 , хоча у поведінці засудженого мають місце позитивні тенденції у виправленні, оскільки він непогашених стягнень не має, на даний час працевлаштований у установі, однак вищевказані обставини на час розгляду клопотання останнього не доводять, що він став на шлях виправлення та призначене судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінене строковим покаранням.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить скасувати оскаржуване рішення суду, ухвалити нове, яким замінити засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, наголошуючи на тому, що суд безпідставно дійшов висновку, що він не став на шлях виправлення.

На думку апелянта, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме Конституцію, Конвенцію та рішення ЄСПЛ. При цьому суд керувався КК України, який суперечить нормам Конституції та міжнародного договору, оскільки КК України не має реалістичної перспективи звільнення від довічного позбавлення волі та таких гарантій у розумінні ЄСПЛ, Конвенції та Конституції.

Крім того, суд першої інстанції провів неповний судовий розгляд, існуючий в Україні механізм забезпечення прав довічно засуджених осіб із запропонованими Законом України № 2690-ІХ змінами через невизначеність, як вимогою верховенства права, порушує ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка передбачає, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Оскаржувана ухвала від 13 лютого 2024 року підлягає скасуванню у зв`язку із незастосуванням норм міжнародного права, які є частиною законодавства України, і підлягають обов`язковому застосуванню у правовідносинах, що склалися.

Зазначає, що він відбув більш як 15 років ув`язнення в умовах максимального рівня безпеки, на шлях виправлення став, дотримується правил внутрішнього розпорядку, дисципліну не порушує, працює, підтримує зв`язок з рідними, працює за договором цивільно-правового характеру.

Судом першої інстанції належним чином не враховано його зміни до виправлення з часу його засудження і до сьогодні, суд зазначає, що у поведінці засудженого відбулись позитивні тенденції у виправленні, але при цьому судом зроблено хибний висновок, що вони не доводять, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, а також виправлення не є стабільним та послідовним.

Крім того, відомості зазначенні у висновку щодо ступеня виправлення містять неточності, а саме заниження установою виконання покарання балів.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Засуджений наполягав, що став на шлях виправлення, про що також свідчить, що буде перекомісія та йому покращені умови утримання.

Прокурор не визнала доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. ОСОБА_6 за час відбування покарання мав 4 стягнення, при цьому не мав жодного заохочення, працевлаштований з 2023 року та за висновком комісії щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 загальна кількість балів засудженого становить 57, що свідчить про недоведеність виправлення засудженого.

Представник установи виконання покарань був належним повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги. Клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді від нього не надходило, його участь не є обов`язковою, тому його неприбуття у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, відповідно до вимог частини 5 статті 539, частини 4 статті 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 537 КПК України, суд під час виконання вироків має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Частина 1 статті 539 КПК України передбачає, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, аргументуючи це тим, що досліджені судом обставини не доводять, що засуджений став на шлях виправлення, тому призначене йому судом покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути замінене строковим покаранням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з правилами статті 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до вказаної норми закону та усталеної судової практики заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відтак, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Згідно вимог частини 1 статті 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування відомостей про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 08 вересня 2009 року, за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 6, 12, 187 ч. 4, 70 ч.ч. 1, 2 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

У подальшому ОСОБА_6 засуджений вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року, за ст.ст. 289 ч. 1, 71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року змінено. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч.1 ст.289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Виключено з ухвали посилання на призначення покарання ОСОБА_6 на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2009 року за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.ч.1, 2 ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно довідки старшого інспектора групи по контролю за виконанням судових рішень державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" від 08.12.2023, ОСОБА_6 з 05 грудня 2009 року по даний час відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» (а/с 198).

При цьому, суд звернув увагу, що 30 листопада 2023 року комісією Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до статті 82 КК України щодо ОСОБА_6 . Зі змісту протоколу №22 від 30 листопада 2023 року вбачається, що комісією установи, в якій відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 , вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання на підставі статті 82 КК України (а/c 156).

Як вбачається із наданої адміністрацією Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» характеристики на ОСОБА_6 станом на 30 листопада 2023 року, у ОСОБА_6 відсутні явні прояви неадекватної поведінки. Засуджений підтримує стабільні зв`язки з рідними та близькими, які позитивно на нього впливають. Протягом останніх півроку порушень не допускав. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий та несистемний характер. ОСОБА_6 усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить та не має позитивних намірів на майбутнє. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення із персоналом установи під контролем його поведінки. Засудженому визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення і небезпеки для суспільства. Індивідуальну програму соціально-виховної роботи не виконує (а/с 157-158).

Крім того, у матеріалах провадження міститься висновок комісії щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , у якому зазначено, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 57 (а/с 163-167)

Колегія суддів звертає увагу, що згідно вказаного висновку комісії ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім.

Згідно довідки про заохочення та стягнення станом на 21 червня 2023 року ОСОБА_6 заохочень не має. Чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів та нетактовну поведінку до представників адміністрації. Усі стягнення погашені (а/с 136).

Як вбачається із довідки Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 23 серпня 2023 року № 250, засуджений працевлаштований у майстерні установи, оплата праці здійснюється згідно з договором цивільно-правового характеру № 136 від 24 липня 2023 року (а/с 86).

Засудженим ОСОБА_6 особисто складено індивідуальний план виправлення та ресоціалізації ( а/с 161-162).

Крім того, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 ; має малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 10 лютого 2023 року.

На переконання колегії суддів, наведені вище обставини, які належним чином оцінені судом першої інстанції, навіть за відсутності у засудженого непогашених стягнень та його працевлаштування в установі на даний час, підтримання соціально-корисних зв`язків з родиною, такі відомості не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого ОСОБА_9 , які б вказували, що останній став на шлях виправлення, а невідбута частина призначеного йому судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінена строковим покаранням.

За період відбування покарання ОСОБА_6 заохочень не мав, тоді як процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання, а формальний сплив певної частини строку покарання не може бути передумовою для застосування до особи більш м?якого покарання.

Відтак, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції не застосував вимоги та відповідну практику ЄСПЛ, а також щодо відсутності реалістичної перспективи звільнення від довічного позбавлення волі в Україні на підставі чинних вимог кримінального законодавства.

На виконання вимог ЄСПЛ, викладених у рішенні "Петухов проти України", 06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим законом гарантується право особи, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, звернутися до суду з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

При цьому суд не зобов`язаний автоматично задовольняти кожне подібне звернення особи по факту відбуття останньою покарання строком від 15 років. Таке рішення про заміну покарання відноситься до дискреційних повноважень суду та ухвалюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. При цьому для суду є важливим дослідити у сукупності всі відомості, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулися певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає апеляційні доводи засудженого, що він став на шлях виправлення, неспроможними, суд першої інстанції в повній мірі дослідив надані щодо засудженого ОСОБА_6 характеризуючи дані та прийняв законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про неможливість наразі констатувати, що засуджений ОСОБА_6 у період відбування покарання своєю поведінкою засвідчив успішність процесу виправлення, а призначене йому судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінене строковим покаранням на підставі ст.82 КК України, судовий розгляд клопотання засудженого було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, законним і вмотивованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, апеляційних підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, .

Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2