Справа № 299/2447/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/238/24 за апеляційними скаргами захисника-адвоката Нам? ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2024 року продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 18.04.2024 року по 16.06.2024 року (включно).

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000768, відомості про яке 27.112023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також наявністю ризиків, зокрема: можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, з метою переховування від органів досудового розслідування, можуть виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із продовженням тримання під вартою.

Судом встановлено, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості обвинуваченню, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, судом на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців. Також суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з хуліганських мотивів, а ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 4 ст. 296 КК України хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, судом при обранні запобіжного заходу розмір застави не визначався.

В апеляційній скарзі захисник Нам? ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що на даний час відсутні визначені у цьому судовому рішенні підстави і мета застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно підзахисного ОСОБА_6 . Сторона захисту звертає увагу на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 , яка підтверджується наявністю у останнього широкого кола родинних зв`язків, наявністю братів та сестер, батьків, дружини та трьох дітей. Стверджує, що прокурор до клопотання не додав документи, які підтверджують наявність ризиків, які стали підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 також сторона захисту висуває сумніви щодо підстав застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, позаяк сторона обвинувачення виділяє основною підставою для такого, як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, хоча аргументації такої обґрунтованості не наводиться, на підставі чого зроблені подібні висновки не є чіткими чи зрозумілими. Просить суд скасувати ухвалу суду та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

В апеляційній скарзі захисник Нам? ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що на даний час відсутні визначені у цьому судовому рішенні підстави і мета застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно підзахисного ОСОБА_7 . Сторона захисту звертає увагу на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , яка підтверджується наявністю у останнього широкого кола родинних зв`язків, наявністю братів та сестер, батьків, дружини та трьох дітей. Стверджує, що прокурор до клопотання не додав документи, які підтверджують наявність ризиків, які стали підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 також сторона захисту висуває сумніви щодо підстав застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, позаяк сторона обвинувачення виділяє основною підставою для такого, як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, хоча аргументації такої обґрунтованості не наводиться, на підставі чого зроблені подібні висновки не є чіткими чи зрозумілими. Просить суд скасувати ухвалу суду та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

До початку судового засідання від захисника-адвоката Нам? ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи без його участі. При цьому зазначив, що апеляційні скарги підтримує.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності прокурора, обвинувачених та їх захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинувачених і від них не надходили клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційних скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень ( ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років); дані про особу обвинувачених; відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинувачених під вартою та необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків обвинувачені можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, можуть виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик протиправної поведінки, що стали підставою для обрання слідчим суддею відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали та не зменшилися.

Колегія суддів констатує, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на захист обвинувачених, зокрема, їх сімейний стан, наявність широкого кола родинних зв`язків, та наявність утриманців, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 можуть вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу та не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Твердження сторони захисту, що на даний час відсутні визначені у оскаржуваному судовому рішенні підстави і мета застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно підзахисних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та можливість застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту, є непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження прав останніх на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинувачених, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні і необґрунтовані. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що обвинуваченими, стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували встановлені ризики та, відповідно, давали можливість для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі й домашнього арешту.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені і не мають на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинувачених, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою, суд взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки інкриміновані кримінально-карані діяння поєднані із застосуванням насильства.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих останнім кримінальних правопорушень, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника-адвоката Нам? ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді