ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/58/24 Справа № 711/4218/15-к Категорія: нововиявлені обставини Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

виправданого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ст. прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Черкаського райсуду Черкаської обл. від 3.03.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою залишено без задоволення заяву заст. Генерального прокурора ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд справи за заявою заст. Генерального прокурора ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. у справі № 711/4128/15-к за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що вказане рішення суду обґрунтоване зокрема тим, що завідомо неправдиві показання потерпілого ОСОБА_11 , надані ним у кримінальному провадженні № 0000082 від 19.02.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , не були вирішальними при ухваленні Придніпровським райсудом м. Черкаси 19.05.2017 р. виправдувального вироку стосовно ОСОБА_8 .

Однак прокурор з даним висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Придніпровським райсудом м. Черкаси за результатами судового розгляду (справа № 711/4218/15-к) кримінального провадження № 0000082 від 19.02.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України, 19.05.2017 р. постановлено виправдувальний вирок, який залишений апеляційною та касаційною інстанцією без змін.

Однією із підстав для прийняття такого рішення були показання потерпілого ОСОБА_11 , який під час судового розгляду вказав, що в ніч з 23 на 24 січня 2014 р. він перебував серед натовпу людей, які знаходилися поряд з приміщенням Черкаської обласної державної адміністрації, тобто перебував на місці події вчинення кримінального правопорушення.

У той же час, під час здійснення слідчими центрального апарату Державного бюро досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 24.02.2014 р. встановлено, що потерпілий ОСОБА_11 у провадженні № 0000082 умисно, діючи з корисливих мотивів, надав неправдиві показання у судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , чим штучно створив докази сторони захисту.

За результатами досудового розслідування, матеріали стосовно ОСОБА_11 виділено в окреме провадження № 0000520 від 24.06.2020 р., в якому укладено угоду про визнання винуватості.

У подальшому, 18.12.2020 р. вироком Придніпровського райсуду м. Черкаси затверджено угоду про визнання винуватості та ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, який набрав законної сили 18.01.2021 р.

З огляду на викладене, на підставі п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 459 КПК України, 16.03.2021 р. заст. Генерального прокурора подав заяву про перегляд вироку стосовно ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами.

Встановлено, що ОСОБА_11 , як потерпілому у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , невстановлені особи, які безумовно діяли в інтересах останніх, дізнавшись про тяжкі обставини потерпілого, надали фінансову допомогу по лікуванню матері ОСОБА_11 на зміну його показань щодо обставин, які передували його затриманню.

Факт схиляння потерпілих сторонніми особами до зміни показань ОСОБА_11 та інших потерпілих також підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були затримані разом із ОСОБА_11 та є потерпілими по аналогічних справах, які наразі розглядаються судами м. Черкаси. Ці показання досліджені судом при перегляді вироку за нововиявленими обставинами, однак не взяті до уваги.

Такий комплекс цілеспрямованих дій вказує, що показання ОСОБА_11 були значимими для виправдання ОСОБА_8 , а тому є обставинами, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку, чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Таким чином, вищевказаний висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування ухвали (п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Також, судом першої інстанції в обґрунтування ухвали зазначено, що не взято до уваги нові докази, подані прокурором при перегляді вироку за нововиявленими обставинами.

Вказані докази мають значення, оскільки є доказами, що доповнюють обставини, викладені у вироку стосовно ОСОБА_11 щодо його непричетності до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ст. 341 КК України, оскільки вказана обставина є обов`язковим елементом для вирішення питання щодо наявності в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 372 КК України.

При цьому, суд не взяв до уваги принцип, закладений у ст. 94 КПК України, згідно якого суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, судом допущено неповноту судового розгляду, що є підставою для скасування ухвали (п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України).

У запереченні захисника ОСОБА_7 висловлюється позиція сторони захисту щодо необхідності залишення без зміни ухвали суду, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, оскільки сама апеляційна скарга не конкретизована і носить виключно декларативний характер. Крім того, в апеляційній скарзі не вказано в чому саме висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора із вказаних у ній мотивів, думки виправданого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, місцевий суд у цілому дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому, зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви про перегляд вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 372 КК України за нововиявленими обставинами.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що в заяві заст. Генерального прокурора ОСОБА_10 вказав, що у виправдувальному вироку від 19.05.2017 р. суд послався на показання потерпілого ОСОБА_14 . Однак в ході слідства у кримінальному провадженні № 0000039 було допитано потерпілого ОСОБА_13 , який, зокрема, пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_11 та ОСОБА_14 отримали кошти за зміну своїх показань у суді. Таким чином, прокурор вважав встановленим, що потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_14 надано неправдиві показання з метою штучного створення доказів сторони захисту.

Крім цього, в заяві прокурор вказав, що при розгляді справи по суті відносно ОСОБА_8 суд не досліджував деякі обставини, що мають виключне значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема те, що 24.03.2017 р. кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.

У зв`язку з цим, прокурор вважає, що існують підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України для перегляду вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. за нововиявленими обставинами. З посиланням на вирок Придніпровського райсуду м. Черкаси від 18.12.2020 р. у справі № 711/6347/20 прокурор стверджує про наявність нововиявлених обставин - завідомо неправдивих показань потерпілого ОСОБА_11 для перегляду вироку суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що наведені у заяві заст. Генерального прокурора ОСОБА_10 обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, тому що одні обставини, на які посилається прокурор у заяві (наявність вироку щодо ОСОБА_11 ) не спростовують висновків суду про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а інші - з огляду на вимоги ст. 459 КПК України, не можуть вважатися нововиявленими, тому що або були відомі прокурору при розгляді кримінальної справи та на момент ухвалення вироку, або ж є фактично новими доказами, зібраними після ухвалення вироку суду першої інстанції, і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами не доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що як вбачається з виправдувального вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. у справі № 711/4218/15-к в основу висновків суду про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, окрім показань потерпілого ОСОБА_11 , покладені й інші докази, зокрема, показання свідків, в т.ч. працівників поліції та прокуратури, письмові докази у кримінальному провадженні, також враховані показання інших потерпілих, а саме ОСОБА_12 і ОСОБА_14 . Суд першої інстанції, як і в подальшому апеляційний суд (ухвала від 26.09.2019 р.) і касаційний суд (постанова від 25.03.2020 р.) зробили висновки, зокрема про те, що органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів того, що діями ОСОБА_8 завдано істотної шкоди у вигляді завдання матеріальних збитків, які в сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Недоведеність вчинення ОСОБА_8 злочинів за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України обґрунтовано спростованістю позиції органу досудового розслідування про затримання потерпілих вже після закінчення акцій протесту та відсутністю в ОСОБА_8 наміру притягувати до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб, провівши належний аналіз обставин кримінального провадження та надавши оцінку кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виключення з обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 , судом першої інстанції в частині обвинувачень щодо незаконності дій ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000308 є законним і обґрунтованим, оскільки суду не було надано доказів того, що вказані особи визнані винними і відносно них ухвалено обвинувальні вироки, що набрали законної сили і з таким висновком також погоджується апеляційний суд.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, який підтримано судами вищих інстанцій, щодо виключення з обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 , даних про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000308 без достатніх на те підстав і на виконання незаконних вказівок.

Суд першої інстанції на підставі допиту ряду свідків, в т.ч.: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та дослідження письмових доказів встановив, що вказані свідки не отримували незаконних вказівок від ОСОБА_8 про притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності та інше переслідування учасників мирної акції протесту, а також стороною обвинувачення не підтверджено, що ОСОБА_8 виконував чиїсь незаконні вказівки, накази і розпорядження про переслідування невинних учасників мирної акції протесту, про штучне створення доказів для обрання їм запобіжних заходів.

При цьому місцевий суд належним чином врахував дані протоколів затримання ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , матеріали судових справ про обрання зазначеним особам запобіжного заходу, відповідні судові рішення з цього приводу, надав оцінку доказам, а саме постановам прокурора про закриття кримінальних проваджень щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції врахував, що постановою від 19.05.2014 р. ст. прокурора прокуратури м. Черкаси ОСОБА_18 було закрито кримінальне провадження № 40000308 від 23.01.2014 р. відносно ОСОБА_11 за відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ст. 341 КК України (крім цього, 24.03.2017 р. постановою прокурора ОСОБА_28 було повторно закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 ).

Дослідивши процесуальні документи, які складав прокурор ОСОБА_8 , місцевий суд зробив вірний за своєю суттю висновок про обґрунтованість його показань про відсутність у ОСОБА_8 наміру притягувати до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб, а також було спростовано обвинувачення про те, що ОСОБА_8 з кар`єристських спонукань виконував незаконні накази і розпорядження щодо переслідування учасників протестних акцій і з таким висновком місцевого суду погоджується апеляційний суд, оскільки доказів протилежного судом першої інстанції не здобуто, як не надані такі докази і суду апеляційної інстанції.

У вказаному вироку суду від 19.05.2017 р. суд першої інстанції зробив висновок про те, що органами досудового слідства не доведено, що на час складання протоколу затримання ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , як прокурор, завідомо знав про його невинуватість і про те, що офіційні документи містили завідомо неправдиві відомості про вчинення потерпілим ОСОБА_11 злочину. Під час судового розгляду не було надано доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і з цим висновком також погоджується апеляційний суд, вважаючи його вірним.

Під час судового розгляду заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами судом було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про допит свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 з тих підстав, що свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 під час первісного розгляду справи в суді вже допитувалися в судовому засіданні, і судом надана оцінка вказаним показанням; а допит інших свідків, які протоколи їх допиту за 2017 рік, суд розцінює як нові докази, здобуті після розгляду справи в суді, і доводи захисника ОСОБА_7 з даного приводу суд вважав обґрунтованими і з цього приводу такі висновки апеляційний суд вважає обґрунтованими та вірними.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що досліджені у судовому засіданні місцевого суду відеозаписи із слідчим експериментом з ОСОБА_12 від 30.04.2020 р. та з ОСОБА_11 від 3.07.2020 р., де на відеозапису останні показують місце їх затримання - суд не вважав тими доказами, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, оскільки це є фактично новими доказами, що здобуті органом обвинувачення вже після ухвалення вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. і доводи захисника ОСОБА_7 з даного приводу суд вважав обґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що обставини, які існували і про які сторона знала або могла знати на момент постановлення рішення, але з тих чи інших причин не представила суду, не можуть вважатись нововиявленими. Також, не можуть вважатись підставами для перегляду за нововиявленими обставинами докази, які були доступні стороні і які вона мала можливість представити при сумлінному використанні своїх процесуальних обов`язків.

Під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами суд не здійснює повторний розгляд справи по суті, не встановлює фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах, суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені.

При розгляді даної заяви, суд врахував постанову Верховного Суду у справі № 127/29594/18 від 26.01.2021 р., в якій вказано, що обставини, які існували і про які сторона знала або мала знати на момент постановлення рішення, але з тих чи інших причин не представила суду, не можуть вважатися нововиявленими. Також, не можуть вважатися підставами для перегляду за нововиявленими обставинами докази, які були доступні стороні і які вона мала можливість представити при сумлінному використанні своїх процесуальних можливостей.

Також, судом обґрунтовано послався на постанову Верховного Суду від 1.12.2022 р. у справі № 712/4072/15-к (аналогічна справа відносно ОСОБА_41 ), якою залишено без змін ухвалу Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.12.2021 р. та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 8.06.2022 р. щодо ОСОБА_41 , якими залишено без задоволення заяву прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду.

У зв`язку з цим, врахувавши досліджені докази в сукупності та взаємозв`язку, обґрунтування та висновки суду першої інстанції щодо недоведеності обвинувачення щодо ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що завідомо неправдиві показання потерпілого ОСОБА_11 не спростовують вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. у справі № 711/4218/15-к щодо недоведеності вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Показання ОСОБА_11 оцінювалися і бралися до уваги судом першої інстанції, але з огляду на сукупність усіх досліджених судом доказів вони не були суттєвими, а тим більше визначальними, а їх викладення у такому формулюванні, як затверджено в угоді, не змінює висновків суду і з такою оцінкою обставин повністю погоджується апеляційний суд, вважаючи її обґрунтованою, переконливою та такою, що базується на матеріалах кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що посилання прокурора у своїй заяві на показання потерпілого ОСОБА_13 про те, що йому відомо, що ОСОБА_11 та ОСОБА_14 отримали кошти за зміну своїх показань у суді, - суд вважає необґрунтованими і недоведеними належними доказами, в розумінні ст. 459 КПК України, тому що відсутній вирок суду з приводу цього та не вважає дані доводи нововиявленою обставиною.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що також не є нововиявленою обставиною те, що 24.03.2017 р. кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України. Про вказані обставини прокуратурі було відомо ще під час первісного розгляду справи в суді і такі обставини не доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, з цим висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що одні обставини, на які посилається прокурор у заяві, а саме наявність вироку щодо ОСОБА_11 , не спростовують висновків суду про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а інші, з огляду на вимоги ст. 459 КПК України - не можуть вважатися нововиявленими, оскільки або були відомі прокурору при розгляді кримінальної справи та на момент ухвалення вироку, або ж є фактично новими доказами, зібраними після ухвалення вироку суду першої інстанції. Тому, заяву прокурора про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами суд залишив без задоволення.

На переконання апеляційного суду такий висновок є обґрунтованим та переконливим, а тому апеляційний суд повністю з ним погоджується.

Крім того, при прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 461 КПК України, перегляд за нововиявленими обставинами виправдувального вироку допускається лише протягом передбачених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Таким чином, оскільки передбачений законом строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину становить 10 років, а з моменту подій про які йдеться у виправдувальному вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. у справі № 711/4218/15-к (січень 2014 року) минув строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, то кримінальний процесуальний закон не дозволяє навіть порушувати питання про скасування виправдувального вироку.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити про те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та що судом першої інстанції в обґрунтування ухвали зазначено, що не взято до уваги нові докази, подані прокурором при перегляді вироку за нововиявленими обставинами, тобто суд допустив неповноту судового розгляду, що є підставою для скасування ухвали, в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження, всі доводи викладені у заяві заст. Генерального прокурора ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку перевірені судом першої інстанції, заявнику була надана можливість подання доказів на підтвердження обставин, які він вважав нововиявленими, проте оцінивши всі доводи такої заяви та порівнявши їх з матеріалами провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви прокурора і з таким висновком та аргументацією місцевого суду погоджується апеляційний суд.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження в межах заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та в межах визначених кримінальним процесуальним законом для такого виду проваджень і виклав переконливі мотиви ухваленого рішення, спростувавши доводи прокурора, та обґрунтував їх дослідженими матеріалами кримінальної справи. Під час апеляційного розгляду прокурором не були наведені мотиви та підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 459, 461 та 467 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Черкаського райсуду Черкаської обл. від 3.03.2023 р., якою залишено без задоволення заяву заст. Генерального прокурора ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.05.2017 р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 372 КК України - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ст. прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді