Справа № 642/1132/24
Провадження № 1-кп/642/316/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000326 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище. Чернігівське Лозівського району Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого монтером колії в «Лозівській дистанції колії ПЧ-4», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова 29.02.2024 року з Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 04.02.2024, відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

З обвинувальним актом до суду також надійшла угода про визнання винуватості, укладена 28.02.2024 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , достеменно знаючи про те, що в Україні введений воєнний стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента. України 64/2022 «Про ведення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України», вчинив умисні дії з таємного викрадення майна.

Так, 03.02.2024 року о 11 год. 55 хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення «Пункту Незламності», що розташований в приміщенні вокзалу «Харків-Пасажирський», за адресою: м. Харків, площа Привокзальна 1, та присів за стіл. Поряд з ним знаходився потерпілий ОСОБА_6 , який заряджав свій мобільний телефон через зарядний пристрій, та в цей час заснув. Після цього, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди і бажаючи їх настання, упевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, у приміщенні «Пункту Незламності» вокзалу «Харків-Пасажирський», викрав мобільний телефон «Meizu М3 Note» вартістю, згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 886 від 07.02.2024 року, становить 750 гривень 00 копійок та зарядний пристрій «Huawei HW 050200Е02», вартість якого, згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 886 від 07.02.2024 року, становить 90 гривень 00 копійок.

Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 886 від 07.02.2024 року - 840 гривень 00 копійок.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2024 року та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, також надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , в якій зазначив, що зі змістом угоди він ознайомлений, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Вивчивши надані документи, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2024 року, та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час підготовчого розгляду кримінального провадження добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України у виді у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України. Сторони погодились, що строк випробування та обов`язки, які покладає суд на обвинуваченого у зв`язку зі звільненням від відбування покарання будуть визначені на розсуд суду.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст. 289 ч.1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до Угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально, оскільки свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, зобов`язується сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявлення та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. Суд переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.4 ст.185 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Злочин, вчинений ОСОБА_4 відноситься до тяжкого злочину. Свою вину в скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що останній є особою, який раніше не судимий, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працює, має постійне місце реєстрації та проживання, страждає на тяжке захворювання «гепатит С», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. А також той факт, що потерпілий ОСОБА_6 не має до обвинуваченого ні матеріальних, ні моральних претензій.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, суд не вбачає.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, у виді позбавлення волі, однак зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і призначає йому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки , якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, зобов`язавши засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням по справі судово- товарознавчої експертизи ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса» № 886 від 07.02.2024 в розмірі 5679 грн. 60 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374, 394, 474- 476, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.02.2024 року, що укладена у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000326 від 04.02.2024 року, між прокурором Новобоварської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два ) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, зобов`язавши засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2024 про арешт майна скасувати.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Meizu M3 Note», зарядний пристрій марки «Huawei», які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів ХРУП №3 ГУНП в Харківській області (квитанція № 2879 від 14.02.2024) повернути їх власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням по справі судово- товарознавчої експертизи ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса» № 886 від 07.02.2024 в розмірі 5679 грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений безпосередньо до Харківського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1