Справа № 545/1956/24
Провадження № 1-в/545/282/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кропивницький,громадянка України, з середньою освітою, раніше судимої:

1)13.06.2003 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 185, 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. 30.09.2004 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда іспитовий строк відмінено, засуджена направлена в місця позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

2) 18.11.2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнена 01.10.2009 року за відбуттям строку покарання.

3)16.12.2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

4) 21.06.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнена 06.10.2014 року за відбуттям строку покарання.

5) 05.01.2017 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 121, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, який вироком Апеляційного суду Кіровоградської області в частині призначеного покарання стосовно ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено остаточне покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Засуджена:

26.06.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.115, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі

Початок строку 26.06.2018 року, кінець строку 03.02.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Державна установа «Надержинщинська виправна колонія (№65)» звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 посилаючись на те , що засуджена перебуває в місцях позбавлення волі та відбула 3/4 частину строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, тому адміністрація клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого за ст. 81 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що засуджена не довела своє виправлення.

Від засудженої та представника колонії на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 3/4 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судима за скоєння умисних злочинів, на шлях виправлення не стала та знову вчинила умисний особливо тяжкий злочин.

Так, вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26.06.2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.115, ч.4 ст.70 КК України, а саме за: умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Встановлено, що засудженою відбута 3/4 частина строку покарання.

За весь час відбування покарання засуджена мала 8 стягнень та 6 заохочень.

Як вбачається із характеристик ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» виданих на засуджену ОСОБА_4 від 25.08.2022 року, 30.03.2023 року, засуджена за час відбування покарання не стала на шлях виправлення, характеризується посередньо ( т.2, а.о/с 74-76,89-91).

Даний факт також підтверджується витягом із протоколу засідань комісії ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» від 30.03.2023 року №4, згідно якого вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення у зв`язку із чим їй відмовлено в подачі матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення засудженої згідно ст.81 КК України. (т.1, а.о/с 99).

Згідно останньої характеристики від 29.04.2024 року, направленої до суду разом із поданням про умовно-дострокове звільнення від 29.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ( а.с. 3-11).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Остання за часом характеристика від 29.04.2024 року не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 твердо стала на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

Досліджені характеристики на засуджену ОСОБА_4 свідчать про її нестабільну поведінку протягом усього періоду відбування покарання, однак позитивні зміни, які сталися у її поведінці вказують на те, що вона тільки стає на шлях виправлення.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_4 в повній мірі не довела свого виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд, враховуючи дані про особу засудженої, її поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1