Справа № 353/1380/23
Провадження № 1-кп/353/47/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000118, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Градівка Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, має трьох неповнолітніх дітей, не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення, як батька, від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні.

Кримінальний проступок вчинено за таких обставин:

02.06.2015 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

На підставі даного рішення Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 353/414/15-ц від 02.06.2015 року про стягнення із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Стягнення аліментів розпочато із 06.05.2015 року.

Після відкриття вказаного виконавчого провадження, ОСОБА_5 періодично здійснював виплату аліментних платежів на утримання дітей до грудня 2022 року, після чого з 01.01.2023 року почав злісно ухилятись від сплати аліментів, у зв`язку з чим неодноразово викликався до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для вирішення питання щодо сплати аліментів.

Проте, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2015 року, згідно якого він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не маючи наміру виконувати рішення суду та діючи у порушення ст. 150 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, згідно яких виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, усвідомлюючи, що він злісно ухиляється від сплати аліментів і бажаючи цього, у період з 01.01.2023 року по 14.11.2023 року внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, будучи працездатною особою, офіційно ніде не працюючи та не працевлаштовуючись, не став на облік, як безробітний, у Тлумацький відділ Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, отримуючи грошові виплати від здачі в оренду Сільськогосподарській виробничій фірмі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » земельної ділянки, площею 6,95 га, яка належать йому на праві приватної власності, та доходи, працюючи у згаданий період неофіційно у невстановлених досудовим розслідуванням суб`єктів господарювання, не сплатив встановлені рішенням суду кошти на утримання неповнолітніх дітей, чим злісно ухилявся від сплати аліментів.

Тобто, знаючи про обов`язок сплачувати аліменти, маючи реальну можливість їх сплачувати, ОСОБА_5 у період з 01.01.2023 року по 14.11.2023 року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, визначені рішенням суду кошти не сплатив, внаслідок чого допустив заборгованість.

Із нарахованих у період з 01.01.2023 року по 14.11.2023 року аліментів по виконавчому листу № 353/414/15-ц у сумі 45389,30 гривень, ОСОБА_5 будь-яких коштів не сплатив, у результаті чого станом на 14.11.2023 року виникла заборгованість на вказану суму.

Окрім того, ОСОБА_5 у період з 01.01.2023 року по 14.11.2023 року, проживаючи окремо від своїх неповнолітніх дітей, будучи їхнім батьком, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» із січня 2023 року злісно ухилявся від утримання дітей, умисно їхнім життям не цікавився, вихованням не займався, матеріально не забезпечував.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального проступку відповідно до викладеного, суду показав, що з виконавчим листом № 353/414/15-ц від 02.06.2015 року, виданим Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області, ознайомлений і аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання трьох неповнолітніх дітей не сплачував тому, що не мав постійного місця роботи. На обліку в Тлумацькому відділі Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості зареєстрований не був. Він мав змогу працювати, у період з 01.01.2023 року по 14.11.2023 року працював неофіційно та отримував доходи, а також отримував грошові виплати від здачі в оренду земельної ділянки, площею 6,95 га, яка належать йому на праві приватної власності. В зазначений період він проживав окремо від своїх неповнолітніх дітей, матеріально їх не забезпечував та не займався їх вихованням.

У вчиненному щиро розкаюється, потерпілій частково відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки в сумі 23300 грн., обіцяє відшкодувати спричинену їй шкоду повністю, розуміє, що вчинив неправильно, просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення, як батька, від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_4 просив визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи призначити йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у судових дебатах просив ОСОБА_5 суворо не карати. При ухваленні вироку просив суд врахувати особу обвинуваченого та всі обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що останній визнав вину, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, на даний час обвинувачений працює, сплачує аліменти, хоче спілкуватися з дітьми. Вважає, що покарання у виді громадських робіт буде достатнім для його виправлення та перевиховання .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, яке вчинив ОСОБА_5 , є кримінальним проступком.

Суд враховує дані про особу винного, а саме те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, розлучений, має трьох неповнолітніх дітей та постійне місце проживання, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку військовозобов`язаних не перебуває, на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_6 не призивався.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, беззастережне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку та те, що потерпіла не наполягає на суворому покаранні.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального проступку щодо колишнього подружжя.

За таких обставин, з врахуванням позиції прокурора, обвинуваченого та його захисника, думки потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання 100 (Сто) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_11