Справа № 463/1752/24
Провадження № 1-кп/463/334/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000082 від 01.02.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судженого вироком Залізничного районного суду м.Львова від 06.06.2023 року за ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17000,0 гривень (штраф повністю сплачено), проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 будучи засудженим вироком Залізничного районного суду м.Львова від 06.06.2023 року за ч.1 ст.309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, 31.01.2024 року у післяобідній час, перебуваючи біля парку «Шевченківський гай» у м.Львові, придбав (знайшов) один прозорий полімерний пакет обмотаний клейкою стрічкою, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору. Відкривши вказаний пакет та усвідомлюючи по зовнішньому вигляді, що це психотропна речовина PVP, у ОСОБА_4 виник умисел на її незаконне придбання та зберігання для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 31.01.2024 року близько 22 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, у ході спілкування з якими він повідомив, що зберігає при собі кристалічну речовину білого кольору, яку він придбав для власного вживання без мети збуту.

На місце події було викликано СОГ Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області, де в присутності двох понятих, у ході проведення огляду місця події у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено один прозорий полімерний пакет обмотаний клейкою стрічкою, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору.

В ході досудового розслідування встановлено, що надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить PVP, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP становить 0,8315 грам.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю. Суду показав, що 31.01.2024 року знаходячись біля парку «Шевченківський гай», він придбав кристалічну речовину білого кольору PVP для власного вживання без мети збуту. Цього ж дня, ввечері, він був зупинений працівниками поліції, яким повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину для власного вживання. В подальшому, на місці події працівниками поліції у присутності понятих у нього було вилучено зазначену психотропну речовину. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом встановлено, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує матеріали досудової доповіді, характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, раніше суджений, при цьому, штраф за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 06.06.2023 року, обвинуваченим повністю сплачено, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психічного захворювання не перебуває.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції статті вчиненого ним кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч.2 ст.50 КК України.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування реального покарання з випробуванням, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України, із встановленням іспитового строку, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді - 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу проголошення вироку.

Речові докази по справі: пакет з логотипом «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» № 5660679, в якому міститься речовина білого кольору РVP, масою 0,8315 грам, що зберігається у камері зберігання речових доказів Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) у дохід держави вартість витрат на залучення експертів у розмірі 2650,48 гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1