печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 001218,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001218 від 25.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У клопотанні вказано, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у складі організованої групи у період часу з 19.10.2023 по 05.06.2024 вчинили ряд кримінальних правопорушень, а саме одержання неправомірної вигоди службовою особою за позачерговий, пришвидшений перетин Державного кордону автомобілями поза чергою.

В ході здійснення досудового розслідування 05.06.2024, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в будівлях та спорудах ДПСУ, які належать на праві загальнодержавної власності військовій частині НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , в ході якого серед іншого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Apple Iphone» білого кольору IMEI: НОМЕР_3 з сім карткою «Київстар» НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_11 ,

- мобільний телефон «Apple Iphone» чорного кольору IMEI: НОМЕР_5 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_12 ,

- мобільний телефон «thl» IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_5

05.06.2024 виявлені та вилучені мобільні телефони та сім картки визнані у кримінальному провадженні речовими доказами, долучено до кримінального провадження як речові докази та можу являтись знаряддями вчинення кримінального правопорушення.

В зв`язку з тим, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2024 у справі №757/22579/24-к судом надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення комп`ютерної техніки та мобільних телефонів, що використовувались для вчинення злочину, шляхом зняття інформації, тобто вилучені під час обшуку мобільні телефони з сім-картками є тимчасово вилученим майном, виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно, що потребує подальшого проведення слідчих дій, а саме проведенні оглядів, в т.ч. за участю спеціаліста ДОТЗ НПУ, а також призначенні комп`ютерно-технічних та інших криміналістичних експертиз, з метою відновлення видаленої інформації та встановлення відомостей про обставини вчиненого злочину та причетних до його вчинення осіб, що підлягає доказування на досудовому розслідуванні.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання прокурор та власники майна у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомленні належним чином.

До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_13 про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

До суду адвокат ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_12 подала заперечення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні клопотання, вказуючи на необґрунтованості даного клопотання, вилучене майно не є речовими доказами, що вказує на відсутність підстав арешту майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64 2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_15 від 05.06.2024 вилучене майно визнано речовими доказами, у зв`язку з тим, що вони відповідають вимогам передбаченим ст. 98 КПК України.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представниками власника майна не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 001218 - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 05.06.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в будівлях та спорудах ДПСУ, які належать на праві загальнодержавної власності військовій частині НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , а саме:

- мобільний телефон «Apple Iphone» білого кольору IMEI: НОМЕР_3 з сім карткою «Київстар» НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_11 ,

- мобільний телефон «Apple Iphone» чорного кольору IMEI: НОМЕР_5 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_12 ,

- мобільний телефон «thl» IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 з сім карткою «лайфселл» НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1