Справа № 953/3263/24
н/п 1-кс/953/4498/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

Секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2024 за № 0000506, -

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. У червні 2024 року до слідчого судді звернувся прокурор з клопотанням, в якому просив накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000506 від 11.04.2024 на вилучене 14.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщенні першого, другого поверху та мезоніну) майно, яке належитьКуцевляку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B6528 14/11, 2. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZC6615/11, 3. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B659E 14/11, 4. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B650D 14/11, 5. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B6587 14/11, 6. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZDQ3 15/11, 7. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZC5X 15/11, 8. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZC2K 15/11, 9. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B64ZZ 14/11, 10. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZBR9 15/11, 11. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZBVQ 15/11, 12. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZBUZ 15/11, 13. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B7W15 14/11, 14. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B651G 14/11, 15. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZC48 15/11, 16. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZC5K 15/11, 17. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZBZV 15/11, 18. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0BPMDF 14/12, 19. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0B651G 14/11, 20. Ноутбук марки Lenovo, s/n: PF0XKKX4, 21. Ноутбук марки Lenovo, s/n: 82S0NGW, 22. Ноутбук марки Lenovo, s/n: R9-0HZBRB 15/11, 23. Системний блок чорного кольору, s/n:CZC3283MCP, 24. Системний блок чорного кольору, s/n: YLCK002601, 25. Системний блок чорного кольору, s/n: X16-96072, 26. Системний блок чорного кольору, s/n: K1337-A110-Z100, 27. Системний блок чорного кольору, s/n: YLCT062458, 28. Системний блок чорного кольору, s/n: YLCT072776, 29. Системний блок чорного кольору, s/n: 1S3227E68PB7BFBG, 30. Системний блок чорного кольору марки HP pro 3300 SFF, 31. Системний блок чорного кольору, s/n: 1S3227E68PB7BGMM, 32. Системний блок чорного кольору, s/n: YLCJ008075, 33. Системний блок чорного кольору, s/n: CZC2099VOT, 34. Системний блок чорного кольору, s/n: YMDX017858, 35. Мобільний телефон iphone s/n: DNPXW59GKXKQ 36. Мобільний телефон iphone s/n: F2LZ5GR9KXK3, 37. Мобільний телефон iphone s/n: FFWZ29ROKXKQ, 38. Мобільний телефон iphone s/n: DX3D0UU0KXKN, 39. Мобільний телефон iphone s/n:DX3ZRBE2KXKN, 40. Мобільний телефон iphone s/n: DX7CG349KXKN, 41. Мобільний телефон iphone s/n: C6KXT3FKKXL3, 42. Мобільний телефон iphone s/n:C8PXR3BTKXQ, 43. Мобільний телефон iphone s/n: F2LYMFB6KXKP, 44. Мобільний телефон iphone жовтого кольору, який має код захисту шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. 2. Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000506 від 11.04.2024 на вилучене 14.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , а саме нежитлові приміщення 6-го поверху (нежитлові приміщення 6-го поверху №1-23 в нежитловій будівлі літ. «Г-9») майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 1. Жорсткий диск S/N S3TNNF0K977660; 2. Жорсткий диск S/N 06; 3. Жорсткий диск S/N S3TNNF0K977641; 4. Жорсткий диск S/N S3TNNF0K978112; 5. Жорсткий диск S/N S3TNNF0K977640; 6. Жорсткий диск S/N 41; 7. Жорсткий диск S/N 12; 8. Жорсткий диск S/N 45; 9. Жорсткий диск S/N 91; 10. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 35; 11. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 29; 12. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 36; Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.06.2024 10 13. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 34; 14. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 30; 15. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 32; 16. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 37; 17. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 31; 18. Мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_1 , IMEI359122/09/162868/4, S/N R58K75718EL; 19. Мобільний телефон марки iPhone 7 чорного кольору; 20. Мобільний телефон марки iPhone 7 чорного кольору; 21. Мобільний телефон марки iPhone 6 сірого кольору; 22. Мобільний телефон марки Xiaomi чорного кольору model M1805D1SG; 23. Жорсткий диск S/N НОМЕР_2 ; 24. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 33; 25. Флеш-носій срібного кольору Samsung 32 Gb; 26. Флеш-носій срібного кольору з написом «Chip-chip»; 27. Флеш-носій срібного кольору Kingston 16 Gb; 28. Флеш-носій срібного кольору з написом «Chip-chip»; 29. Зошит блакитного кольору на 12 аркушів з чорновими записами; 30. Жорсткий диск Apacer Panther S/N 38; 31. Зошит із зображенням автомобіля на 60 аркушів з чорновими записами; 32. Зошит чорного кольору на 32 аркуша з чорновими записами; 33. Зошит із зображенням мотоциклу на 60 аркушів з чорновими записами; 34. Зошит із зображенням яблука на 18 аркушів з чорновими записами; 35. Зошит із зображенням футбольного м`яча на 36 аркушів з чорновими записами; 36. Зошит блакитного кольору на 12 аркушів з чорновими записами; 37. Блокнот чорного кольору з чорновими записами та вклеєним пакуванням відстартових пакетів Київстар (моб.номер НОМЕР_3 ) та Водафон (моб.номер НОМЕР_4 ), без сім-карт; 38. Блокнот червоно-чорного кольору з чорновими записами; 39. Зошит формату А4 з прозорою обкладинкою на 96 аркушів з чорновими записами; 40. Дві рекламні брошури з написом «Робота в компанії», кожна на 1 арк., загалом на 2 арк.; 41. Мобільний телефон марки Samsung S/N R58KC1JHQ фіолетового кольору з розбитою задньою панеллю; 42. Мобільний телефон марки Samsung чорного кольору без інших зовнішніх ідентифікаційних ознак; 43. Листи формату А4 з чорновими записами, які виконані друкованим та рукописним текстом, загалом на 13 арк.; 44. Листи формату А4 з чорновими записами, які виконані рукописним текстом, загалом на 3 арк.; 45. Листи формату А4 з чорновими записами, які виконані друкованим текстом, загалом на 40 арк.; 46. Листи формату А5 з чорновими записами, які виконані друкованим текстом, загалом на 2 арк.; 47. Ноутбук MacBook Pro S/N C02FP1QNML7H з зарядним пристроєм. шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. 3. Місцем зберігання визначити Слідчий відділ УСБУ в Харківській області.

2. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

2.1. Клопотання прокурор мотивує тим, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000506 від 11.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Установлено, з що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС РФ на території України. 24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. 24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України. У зв`язку з чим, а також будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану на підставі відповідного указу Президента України, у невстановленої групи осіб, виник злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. В ході досудового розслідування отримано інформацію, щодо невстановленої групи осіб, які можуть бути причетні до вищевказаної діяльності. Так, встановлено, що невстановлена група осіб з числа мешканців м. Харкова здійснює надання спеціальним службам рф допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом створення та адміністрування чат-ботів у соціальних мережах та месенджерах, метою яких є вербування агентів з числа громадян України для проведення підривної діяльності проти України. Так, оперативно-технічним шляхом встановлено, що вказана група осіб на замовлення «кураторів», імовірно з числа співробітників спецслужб рф, створює спеціальне програмне забезпечення, алгоритми якого відслідковують новинно політичні групи месенджера «Telegram» з метою пошуку коментарів проросійського характеру, які залишають користувачі вказаного месенджеру. В подальшому зазначена група осіб, за допомогою автоматизованого «Тelegram-боту», здійснює ідентифікацію акаунтів громадян України з проросійськими позиціями (парсинг), після чого за типовим текстом (скриптом) здійснює вербування вказаних громадян України з метою проведення підривної діяльності на території України в інтересах рф. В разі отримання згоди на співробітництво, контакти користувачів надаються напряму кураторам з території рф задля подальшої постановки завдань. Так, 14.06.2024 слідчою групою СВ УСБУ в Харківській області, на підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, проведено за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщенні першого, другого поверху та мезоніну), в ході якого було виявлено та вилучено, майно (матеріально відповідальна особа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виклик можливий за номером мобільного телефону НОМЕР_5 ).Також, 14.06.2024 слідчим СВ УСБУ в Харківській області, на підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , а саме нежитлові приміщення 6-го поверху (нежитлові приміщення 6-го поверху №1- 23 в нежитловій будівлі літ. «Г-9»), в ході якогобуло виявлено та вилучено майно, в ході якого було виявлено та вилучено, майно (матеріально відповідальна особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виклик можливий за номером мобільного телефону НОМЕР_6 ).

Крім того прокурором зазначено, що на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів, проведення необхідних слідчих та процесуальних дій та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

3. Позиції учасників у судовому засіданні.

3.1. У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином, надав через канцелярію суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

3.2. У судове засідання володільці майна, належним чином у передбаченому ст. 135, ч. 1 ст. 172 КПК України порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 1 ст. 172 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільців майна на підставі наданих сторонами матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

3.3. Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

4. Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження

4.1. В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Водночас заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України)

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою: 1) забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Статтею 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: (1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 цього Кодексу слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173).

5. Мотиви та оцінка слідчого судді.

5.1. Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя зазначає, що під час судового розгляду клопотання та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, прокурором не доведена необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, оскільки останнє у рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000506 від 11.04.2024 не відповідає ознакам речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України.

Разом із цим, органом досудового розслідування не доведено, що доступ до вмісту зазначених електронних носіїв інформації був обмежений, що не дозволяло оглянути та скопіювати наявні у них відомості безпосередньо під час проведення обшуку, у зв`язку з чим їх було вилучено.

Крім того, органом досудового розслідування не доведено, що вказані електронні носії інформації отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або є об`єктом спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.

Означене дає підстави для висновку, що таке втручання держави не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності зазначених осіб у вигляді заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватися своїм майном.

Слідчий суддя зазначає, що до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950), учасником яких є України. Статтею 1 Протоколу № 1 (1952) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального провадження та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2024 за № 0000506 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1