У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/752/21

Провадження №1-кп/348/153/24

10 квітня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4

законних представників потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України, -

встановив:

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 утримується під вартою в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що розгляд даного кримінального провадження триває, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на потерпілу, свідків, Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 та її законні представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заперечували проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд повинен перевірити обґрунтованість тверджень про продовження існування вказаних ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

23 грудня 2020 року слідчим суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому ухвалами слідчого судді та суду неодноразово продовжувався, в останній раз ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області продовжено до 11 квітня 2024 року включно.

Під час вирішення питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про існування ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на думку суду, наразі не зменшилися та не відпали.

Так, судом встановлено, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду, не зменшився та не перестав існувати, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, а саме позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а також враховуючи репутацію обвинуваченого та дані про його особу, які наведені у клопотанні.

Про те, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків, не зменшився та не перестав існувати, свідчить те, що обвинувачений разом з ними проживає та є членом їх сім`ї, в якій ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство сексуального характеру до неповнолітньої дитини, якій виповнилося лише 14 року, що травмувало її як фізично так і психологічно, тому, перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість спілкуватися з потерпілою та свідками, об`єктивно матиме можливість вчиняти вплив на них.

Вказані ризики наразі є реальними та триваючими, тому вони виключають можливість обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у п.79 рішення у справі Харченко проти України та у п.170 рішення у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує наслідки злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим. При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, направленого проти статевої свободи та статевої недоторканості щодо неповнолітньої особи, що в сукупності вказує на підвищену суспільну небезпечність як самих діянь, так і особи обвинуваченого; приймає до уваги те, що судове провадження на даний час триває, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, та з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, відсутності обставин, що свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за доцільне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що кримінальне правопорушення вчинено щодо неповнолітньої особи, якій виповнилося лише 14 років, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та інші обставини в сукупності, суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 331, 376, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів терміном до 08 червня 2024 року включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 11 квітня 2024 року о 08 год.15 хв.

Суддя ОСОБА_1