ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника - ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004851 від 04.09.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановив:

ОСОБА_13 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що у невстановлений слідством час, а також у невстановлений слідством спосіб, перебуваючи на території міста Одеси, більш точного місця не встановлено, вступив, з корисливих мотивів, у попередню змову з невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з якою домовився незаконно збувати, шляхом «закладок», наркотичні засоби на території міста Одеси.

На виконання попередньої змови, з метою незаконного корисливого збуту, шляхом «закладок», наркотичних засобів на території міста Одеси, ОСОБА_13 у невстановлений слідством час та у невстановлений слідством спосіб, перебуваючи на території міста Одеси, більш точного місця не встановлено, незаконно придбав, шляхом «закладки», у невстановленої органом досудового розслідування особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, наркотичні засоби.

В подальшому, на виконання попередньої змови, 04.09.2019 року в вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_13 перебуваючи біля будинку № 14/14 у провулку Успенський в місті Одеса, з корисливих мотиві, незаконно збув, шляхом «закладки», наркотичний засіб. Після чого, з метою незаконного збуту, шляхом «закладок», інших наркотичних засобів направився на іншу вулицю міста Одеси.

04.09.2019 року слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в ході огляду місця події - клумби для квітів, розташованої біля будинку №14/14 у провулку Успенський в місті Одесі, виявлено та вилучено: полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору.

Встановлено, що кристалічна речовина білого кольору, масою 0,236 г. містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону становить 0,181 г.

Дії ОСОБА_13 за вказаним епізодом кваліфіковано за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, обвинувачення стверджує, що на виконання попередньої змови, 04.09.2019 року в вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_13 перебуваючи біля будинку № 17 по вулиці Бориса Литвака в місті Одесі, з корисливих мотивів, незаконно збув, шляхом «закладки», наркотичний засіб. Після чого, з метою незаконного збуту, шляхом «закладок», інших наркотичних засобів направився на іншу вулицю міста Одеси.

04.09.2019 року слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в ході огляду місця події - волостічної труби, розташованої на фасаді будинку № 17 по вулиці Бориса Литвака в місті Одесі, виявлено та вилучено: полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору.

Встановлено, що кристалічна речовина білого кольору, масою 0,211 г., містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону становить 0,167 г.

Дії ОСОБА_13 за вказаним епізодом кваліфіковано за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Також за версією обвинувачення, на виконання попередньої змови, 04.09.2019 року в вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_13 перебуваючи біля будинку № 9 у провулку Щепний в місті Одесі, з корисливих мотивів, незаконно збув, шляхом «закладки», наркотичний засіб. Після чого, з метою незаконного збуту, шляхом «закладок», інших наркотичних засобів направився на іншу вулицю міста Одеси.

04.09.2019 року слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області в ході огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 9 у провулку Щепний в місті Одесі, виявлено та вилучено: полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору.

Встановлено, що кристалічна речовина білого кольору, масою 0,222 г., містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону становить 0,152 г.

Дії ОСОБА_13 за вказаним епізодом кваліфіковано за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_13 по зазначеним трьом епізодам незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб не визнав, зазначив, що збирав наркотичні засоби для власного споживання.

Стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_13 у вчиненні зазначених вище злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України надані суду для дослідження в порядку, передбаченому ст.ст.357-358 КПК України, наступні докази:

За обвинуваченням у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб 04.09.2019 року за адресою: м. Одеса, у провулок Успенський, біля будинку № 14/14:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001012 від 02.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_13 за адресою: м. Одеса, провулок Успенський,14/14 , незаконно збув шляхом «закладки» наркотичний засіб, обіг якого обмежено-метадон (т.3, а.с.5);

- рапорт старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 04.09.2019 року, згідно якого 04.09.2019 року в ході огляду слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області місця події- ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 14/14 по провулку Успенський в м. Одесі, виявлено та вилучено: пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком та стрічкою фіолетового кольору, в якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, встановлено, що кристалічна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено-метадон. Кількісний вміст метадону в кристалічній речовині склав 0,181 г. (т.3, а.с.6);

- протокол огляду місця події, від 04.09.2019 року, згідно якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, розміщена за адресою: м. Одеса, провулок. Успенський, 14/14, в клумбі квітів, виявлено згорток замотаний в ізоленту чорного кольору з кристалобразною речовиною (т.3, а.с. 20-22);

- висновок експерта №1746-Х від 16.12.2019 року, згідно якого надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, масою 0,236 г., яка знаходилась в пакеті, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону в кристалічній речовині склав 0,181 г. (т.3, а.с.40-44);

- постанова про залучення до кримінального провадження речових доказів від 30.12.2019 року. (т.3, а.с.46);

- протокол огляду предмету від 30.12.2019 року, згідно якого предметом огляду є: оглянутий пакет експертної служби МВС України № 2926595 на якому є пояснювальний рукописний текст: «Об`єкти Дослідження 1,2, до висновку експерта № 1746-х від 16.12.2019 у кримінальному провадженні № 0004851 для Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області, інф. про об`єкт речовини, судовий експерт (підпис) ОСОБА_14 . (т.3, а.с.45).

Разом з тим суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за даним епізодом та за наслідками розгляду провадження жодним доказом не доводиться причетність до певних дій обвинуваченого, у зв`язку з наступним.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року (справа № 1?31/2011) - положення статті 62 Конституції України спрямовані на забезпечення прав і свобод людини і громадянина, а саме: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом; обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно ? розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

В постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 зауважено, що законодавець в ст.94 КПК України вказує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке є основою для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2021 року в справі № 754/7061/15 зауважила, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним. Оцінка доказів за внутрішнім переконанням віддзеркалює незалежність суду у здійсненні процесуальних функцій, оскільки за своїм змістом є впевненістю в тому, що судом надано правильну оцінку процесуальним джерелам доказів, засобам доказування і встановленим фактам, і що ухвалений із дотриманням правил ст.94 КПК України висновок щодо питань, які поставлені перед судом в кримінальному провадженні його учасниками, є правильним в контексті стандарту доведення поза розумним сумнівом винуватості (невинуватості) особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Такий стандарт доказування передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на недоведеності важливих для справи обставин або певних установлених судом обставинах, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення.

Надаючи оцінку протоколу огляду місця події від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 104 КПК протокол, як форма фіксування процесуальної дії під час кримінального провадження, повинен відповідати наступним вимогам: - у вступній частині протоколу повинні міститись відомості про всіх осіб, які присутні під час процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання; - в описовій частині протоколу повинні міститись відомості про послідовність дій, отримані в результаті слідчої дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи (п.2 ч.3);- в заключній частині необхідно вказати відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації ;- протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу, відповідно до п.4 ч.2 ст. 105 КПК України. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків, що зазначено у ч.3 ст. 105 КПК України.

Суд приходить до висновку про те, що складений протокол огляду місця події не відповідає вимогам «поза розумним сумнівом», оскільки, в протоколі не зазначено, власне, хід і результати проведення процесуальної дії, не містить в собі інформацію на підставі чого він проведений та в межах якого кримінального провадження та належність вилученого саме ОСОБА_13 .

Більше того, в судовому засіданні не встановлено, а відтак і не доведено прокурором, що наркотичні засоби в якості «закладки», які були виявлені та вилучені за адресою: м. Одеса, провулок Успенський,14/14 , належали саме ОСОБА_13 та були ним збуті, враховуючи те, що зазначена ділянка місцевості є відкритою ділянкою з необмеженим доступом та стороною обвинувачення не доведено, що збут віднайденого слідчим наркотичного засобу здійснив саме ОСОБА_13 .

Крім того, в протоколі проведеного огляду зазначено, що застосований технічний засіб - фотоапарат «Canon» (без зазначення його індивідуальних ознак), дані щодо проведення відповідної фіксації на конкретний носій відсутні. Відповідний матеріал фіксації проведеної процесуальної дії як додаток до даного протоколу, що передбачено вимогами ч.2 ст.104, ст.105 КПК України також відсутній. В судовому засіданні стороною обвинувачення такого носія інформації, для безпосереднього дослідження в порядку, передбаченому ст.23 КПК України, також надано не було.

З огляду на викладене, суд вважає, що протокол огляду від 04.09.2019 року порушує принцип «поза розумним сумнівом», оскільки будь-яких доказів того, що виявлені наркотичні засоби, які знаходились у полімерному пакеті, належать саме ОСОБА_13 до матеріалів справи не додано. Так само, як не додано інформації щодо неможливості проведення дактилоскопічної експертизи вказаних предметів на наявність на поліетиленових пакетах, вилучених у в ході огляду місця події, папілярних візерунків, за наявності та встановлення їх належності саме ОСОБА_13 .

Як вбачається з висновку експерта № 1746-Х на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2019 року по справі №522/15352/19, 16.12.2019 року було проведено судову експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та згідно з цим висновком експертиза була проведена в рамках кримінального провадження №0004851 від 04.09.2019 року стосовно кристалічної речовини, яка знаходилась в полімерному пакеті, замотаного ізолентою чорного кольору, який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, провулок Успенський, 14/14 з посиланням слідчого на обставини особистого обшуку ОСОБА_13 , який відбувся за адресою: АДРЕСА_4 та у якого було вилучено три поліетиленових згортки обмотаних ізолентою чорного кольору з кристалоподібною речовиною та мобільний телефон.

Суд вважає, що зробити однозначний висновок про те, що надану на дослідження наркотичну речовину, виявлену за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14 , незаконно збув саме обвинувачений ОСОБА_13 неможливо. Висновок експерта лише вказує на встановлення виду наркотичного засобу, його вагу. Таким чином жодного відношення до обвинувачення, яке пред`явлене в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_13 згаданий висновок експерта немає.

В зв`язку з викладеним, суд визнає наступні докази, які були отримані як похідні, внаслідок проведеного огляду місця події 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14 : висновок експерта №1746-Х від 16.12.2019 року, (т.3, а.с.40-44); протокол огляду предмету від 30.12.2019 року (т.3, а.с.45) та постанову про залучення до кримінального провадження речових доказів від 30.12.2019 року (т.3, а.с.46), такими, що не доводять стороною обвинувачення за наслідками розгляду кримінального провадження, у порядку ч.1 ст.92 КПК України, обставин визначених ч. 1 ст. 91 КПК, які б свідчили про винуватість ОСОБА_13 в скоєнні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом.

Інших доказів в підтвердження того, що саме ОСОБА_13 за адресою: м. Одеса, провулок Успенський, 14/14 , незаконно придбавши та зберігаючи з метою збуту за попередньою змовою групою осіб, збув наркотичний засіб за цією адресою, матеріали кримінального провадження не містять. Тому суд керуючись ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України тлумачить на його користь.

За обвинуваченням у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб 04.09.2019 року за адресою: м. Одеса, вул. Б.Літвака,17, сторона обвинувачення надала суду:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №500004851 від 02.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_13 за адресою: м. Одеса, вул. Б.Літвака, 17, незаконно збув шляхом «закладки» наркотичний засіб, обіг якого обмежено-метадон (т.3, а.с.7);

- рапорт старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.03.2020 року, згідно якого 04.09.2019 року в ході огляду слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області місця події- ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 17 по вулиці Б.Литвака в м. Одесі, виявлено та вилучено: пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком та стрічкою фіолетового кольору, в верхній частині, обмотаний липкою стрічкою чорного кольору, в якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, встановлено, що кристалічна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону в кристалічній речовині склав 0,167 г. (т.3, а.с.8);

- протокол огляду від 04.09.2019 року, згідно якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, розміщена за адресою: м. Одеса, вул. Б.Литвака,17, в водостічній трубі, було виявлено згорток, замотаний в ізоленту чорного кольору з кристалоподібною речовиною (т.3, а.с.23-25);

- висновок експерта №1745-Х від 10.12.2019 року, згідно якого надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, масою 0,211 г., яка знаходилась в пакеті, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісній вміст метадону в кристалічній речовині склав 0,167 г. (т.3, а.с.49-53);

- постанову про залучення до кримінального провадження речових доказів від 30.12.2019 року (т.3, а.с.55);

- протокол огляду предмету від 30.12.2019 року, згідно якого предметом огляду є: оглянутий пакет експертної служби МВС України № 2926594 на якому є пояснювальний рукописний текст: «Об`єкти Дослідження 1,2, до висновку експерта № 1745-х від 10.12.2019 у кримінальному провадженні № 0004851 для Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області, інф. про об`єкт речовини, судовий експерт (підпис) ОСОБА_14 . (т.3, а.с.54)

Разом з тим суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення у вчиненні ОСОБА_13 злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за даним епізодом та за наслідками розгляду провадження жодним доказом не доводиться причетність до певних дій обвинуваченого, у зв`язку з наступним.

Дотримуючись сформованої позиції суду оцінки доказів на підставі ст. 94 КПК України, з врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку та того, що сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, судом зазначається наступне.

Положеннями статті 104 КПК законодавцем чітко встановлені вимоги, яким має відповідати протокол, як форма фіксування процесуальної дії під час кримінального провадження (положення ст.104 КПК судом наведені вище).

Частина 1 статті 105 КПК України встановлює, що особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу, відповідно до п.4 ч.2 ст. 105 КПК України. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків (ч.3 ст. 105 КПК України).

Оцінивши наданий стороною обвинувачення протокол огляду місця події від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17 на предмет його належності, суд дійшов висновку про те, що складений протокол огляду місця події не відповідає вказаним вимогам, оскільки, в протоколі не зазначено, власне, хід і результати проведення процесуальної дії, він не містить в собі інформацію на підставі чого він проведений та в межах якого кримінального провадження, та причинно-наслідковий зв`язок між вилученим та належністю вказаного саме обвинуваченому ОСОБА_13 .

Більше того, в судовому засіданні не встановлено, а відтак і не доведено прокурором, що наркотичні засоби в якості «закладки», які були виявлені за адресою: м. Одеса, провулок Успенський,14/14 , належали саме ОСОБА_13 та були ним збуті, враховуючи те, що зазначена ділянка місцевості є відкритою ділянкою з необмеженим доступом та стороною обвинувачення не доведено, що збут наркотиків здійснював саме ОСОБА_13 .

Крім того, протоколі проведеного огляду зазначено, що застосований технічний засіб - фотоапарат «Canon» (без зазначення його індивідуальних ознак), дані щодо проведення відповідної фіксації на конкретний носій відсутні. Відповідний матеріал фіксації проведеної процесуальної дії як додаток до даного протоколу, що передбачено вимогами ч.2 ст.104, ст.105 КПК України також відсутній. В судовому засіданні стороною обвинувачення такого носія інформації, для безпосереднього дослідження в порядку, передбаченому ст.23 КПК України, також надано не було.

З огляду на викладене, суд вважає, що згаданий протокол огляду від 04.09.2019 року порушує принцип «поза розумним сумнівом», оскільки будь-яких доказів того, що виявлений наркотичний засіб, який знаходився у полімерному пакеті, належить саме ОСОБА_13 та збутий саме ним, до матеріалів справи не додано. Так само, як не додано інформації щодо неможливості проведення дактилоскопічної експертизи вказаних предметів на наявність на поліетиленових пакетах, вилучених у в ході огляду місця події, папілярних візерунків, за наявності та встановлення їх належності.

Як видно з висновку експерта № 1745-Х від 10.12.2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2019 року по справі № 522/15352/19 проведено судову експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та згідно з цим висновком експертиза була проведена стосовно кристалічної речовини, яка знаходилась в полімерному пакеті, замотаного ізолентою чорного кольору, який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17, з посиланням слідчого на обставини особистого обшуку ОСОБА_13 , який відбувся за адресою: АДРЕСА_4 та у якого було вилучено три поліетиленових згортки обмотаних ізолентою чорного кольору з кристалоподібною речовиною та мобільний телефон.

Суд вважає, що зробити однозначний висновок про те, що надану на дослідження наркотичну речовину, виявлену за адресою: м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17 , незаконно збув саме обвинувачений ОСОБА_13 неможливо. Висновок експерта лише вказує на встановлення виду наркотичного засобу, його вагу та на його незаконний збут. Таким чином жодного відношення до обвинувачення, яке пред`явлене в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_13 згаданий висновок експерта немає.

В зв`язку з викладеним, суд визнає докази, які були отримані як похідні, внаслідок проведеного протоколу огляду місця події від 04.09.2019 року за адресою: м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17: висновок експерта №1745-Х від 10.12.2019 року (т.3, а.с.49-53); протокол огляду предмету від 30.12.2019 року (т.3, а.с.54) та постанову про залучення до кримінального провадження речових доказів 30.12.2019 року (т.3, а.с.55), такими, які не доводять перед судом стороною обвинувачення за наслідками розгляду провадження, у порядку ч.1 ст.92 КПК України, обставин визначених ч.1 ст.91 КПК, які б свідчили про винуватість ОСОБА_13 , поза розумним сумнівом в скоєнні злочину за цим епізодом.

Інших доказів в підтвердження того, що ОСОБА_13 за адресою: м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17 , збув наркотичний засіб за обставин, викладених в обвинуваченні, матеріали кримінального провадження не містять. Тому суд керуючись ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за адресою: м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17, тлумачить на його користь.

За обвинуваченням ОСОБА_13 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб 04.09.2019 року за адресою: м. Одеса, провулок. Щепний, 9, суду прокурор надав:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001014 від 02.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_13 за адресою: м. Одеса, вул. провулок Щепний,19, незаконно збув шляхом «закладки» наркотичний засіб, обіг якого обмежено-метадон (т.3, а.с.9);

- рапорт старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.03.2020 року, згідно якого 04.09.2019 року в ході огляду слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області місця події- ділянки місцевості, розташованої біля будинку № 9 по провулок Щепний в м. Одесі, виявлено та вилучено: згорток з липкої стрічки чорного кольору, в якому є згорток з полімерного пакета з пазовим замком та фіолетовою стрічкою в верхній частині, в якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, встановлено, що кристалічна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону в кристалічній речовині склав 0,152 г. (т.3, а.с.10);

- протокол від 04.09.2019 року, згідно якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, розміщена за адресою: м. Одеса, провулок Щепний, 9, на землі було виявлено згорток, замотаний в ізоленту чорного кольору з кристалоподібною речовиною. (т.3, а.с.26-28);

- висновок експерта №1750-Х від 16.10.2019 року, згідно якого надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, масою 0,222 г., яка знаходилась в пакеті, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону в кристалічній речовині склав 0,152 г. (т.3, а.с.58-61);

- постанову про залучення до кримінального провадження речових доказів від 30.12.2019 року (т.3, а.с.63);

- протокол огляду предмету від 30.12.2019 року, згідно якого предметом огляду є: оглянутий пакет експертної служби МВС України № 3848613 на якому є пояснювальний рукописний текст: «Об`єкти Дослідження 1,2, до висновку експерта № 1750-х від 16.10.2019 у кримінальному провадженні № 0004851 для Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області, інф. про об`єкт речовини в полімерному пакеті та фрагменти таблетки в полімерному пакеті, судовий експерт (підпис) ОСОБА_15 . (т.3, а.с.62)

Оцінивши надані суду докази на предмет їх належності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні ним злочину, передбаченого за ч.2 ст. 307 КК України за адресою: м. Одеса, провулок. Щепний, 9 та за наслідками розгляду провадження жодним доказом не доводиться причетність обвинуваченого до певних дій, у зв`язку з наступним.

Дотримуючись сформованої позиції суду оцінки доказів на підставі ст. 94 КПК України, з врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку та того, що сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, судом зазначається наступне.

Надаючи оцінку протоколу огляду місця події від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Щепний, 9, з огляду на положення ст.ст.104, 105 КПК України, які вже були процитовані вище, суд приходить до висновку про те, що складений протокол огляду місця події не відповідає вказаним вимогам, оскільки, в протоколі не зазначено, власне, хід і результати проведення процесуальної дії, він не містить в собі інформацію на підставі чого проведений цей огляд та в межах якого кримінального провадження, а також причинно-наслідковий зв`язок між вилученим та належністю вилученого саме обвинуваченому ОСОБА_13 .

Більше того, в судовому засіданні не встановлено, а відтак і не доведено прокурором, що наркотичні засоби в якості «закладки», які були виявлені за адресою: м. Одеса, провулок Щепний, 9, належали саме ОСОБА_13 та були ним збуті у вказаний обвинуваченням спосіб, враховуючи те, що зазначена ділянка місцевості є відкритою ділянкою з необмеженим доступом та стороною обвинувачення не доведено, що збут наркотичного засобу у вказаному місці здійснював саме ОСОБА_13 .

Крім того, суд ще раз зауважує, що в протоколі проведеного огляду зазначено, що застосований технічний засіб - фотоапарат «Canon» (без зазначення його індивідуальних ознак), дані щодо проведення відповідної фіксації на конкретний носій відсутні. Відповідний матеріал фіксації проведеної процесуальної дії як додаток до даного протоколу, що передбачено вимогами ч.2 ст.104, ст.105 КПК України також відсутній. В судовому засіданні стороною обвинувачення такого носія інформації, для безпосереднього дослідження в порядку, передбаченому ст.23 КПК України, також надано не було.

З огляду на викладене, суд вважає, що протокол від 04.09.2019 року огляду, проведеного за адресою: м. Одеса, провулок. Щепний, 9, порушує принцип «поза розумним сумнівом», оскільки будь-яких доказів того, що виявлені наркотичні засоби, які знаходились у полімерному пакеті, належать саме ОСОБА_13 , крім цього протоколу до матеріалів справи не додано. Так само, як не додано інформації щодо неможливості проведення дактилоскопічної експертизи вказаних предметів на наявність на поліетиленових пакетах, вилучених у в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, провулок. Щепний, 9, папілярних візерунків, за наявності та встановлення їх належності.

Відповідно до вступної частини висновку експерта № 1750-Х від 16.10.2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2019 року по справі № 522/15352/19 проведено судову експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в рамках кримінального провадження 0004851 від 04.09.2019 року та згідно з цим висновком експертиза була проведена стосовно кристалічної речовини, яка знаходилась в полімерному пакеті, замотаного ізолентою чорного кольору, який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, провулок Щепний, 9, з посиланням слідчого на обставини особистого обшуку ОСОБА_13 , який відбувся за адресою: АДРЕСА_4 та у якого було вилучено три поліетиленових згортки обмотаних ізолентою чорного кольору з кристалоподібною речовиною та мобільний телефон.

Суд вважає, що зробити однозначний висновок про те, що надану на дослідження наркотичну речовину, виявлену за адресою м. Одеса, провулок Щепний, 9, незаконно збув саме обвинувачений ОСОБА_13 неможливо. Висновок експерта лише вказує на встановлення виду наркотичного засобу, його вагу та на незаконний збут наркотичного засобу. Таким чином, суд переконаний, що жодного відношення до обвинувачення, яке пред`явлене в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_13 згаданий висновок експерта немає.

В зв`язку з викладеним, суд визнає докази, які були отримані як похідні, внаслідок проведеного огляду місця події 04.09.2019 року за адресою: м. Одеса, провулок Щепний, 9: висновок експерта №1750-Х від 16.10.2019 року (т.3, а.с.58-61); протокол огляду предмету від 30.12.2019 року (т.3, а.с.62) та постанову про залучення до кримінального провадження речових доказів 30.12.2019 року (т.3, а.с.63), такими, що не доводять стороною обвинувачення перед судом за наслідками розгляду провадження, у порядку ч. 1 ст.92 КПК України, обставини визначені ч.1 ст.91 КПК, винуватість ОСОБА_13 за цим епізодом поза розумним сумнівом.

Інших доказів в підтвердження того, що ОСОБА_13 04.09.2019 року за адресою: м. Одеса, провулок Щепний, 9, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України матеріали кримінального провадження не містять. Тому суд керуючись ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 тлумачить на його користь.

На завершальній стадії судового розгляду, під час з`ясування судом у відповідності до положень ч.1 ст.363 КПК України в учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, прокурор надав суду протокол огляду предмету від 30.12.2019 року, та просив суд врахувати, що згідно цього протоколу слідчим оглянуто у тому числі мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі чорного кольору з сім картою: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_13 під час його особистого обшуку 04.09.2019 року та згідно цього протоколу, в телефоні встановлені смс-повідомлення з адресами залишення «закладок» з наркотичними засобами.

За переконанням прокурора цей документ, наданий суду підтверджує обвинувачення ОСОБА_13 у цій справі в цілому за всіма епізодами злочинної діяльності.

Відповідаючи на такі доводи прокурора суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обіг у. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження (ч. 7 ст. 237 КПК).

Частиною 2 статті 84 КПК речові докази віднесені до процесуальних джерел доказів у кримінальному провадженні.

За змістом ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.100 КПК).

Згідно з п. 3 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104, спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення. На упаковці проставляються підписи осіб, які брали участь у процесуальній дії, та зазначається інформація про вміст упаковки, найменування проведеної процесуальної дії, дата її проведення та номер кримінального провадження.

Оцінюючи наданий прокурором протокол огляду предмету на його відповідність вимогам кримінального процесуального закону, зокрема положенням ст.ст.104, 105 КПК, та можливість використання у цьому кримінальному провадженні відомостей, що містяться у ньому, суд встановив, що наданий прокурором протокол не містить у собі детальної інформації отриманих в результаті процесуальної дії відомостей, важливих для цього кримінального провадження, зокрема деталізації які саме повідомлення встановлені слідчим під час огляду телефону, їх зміст, застосунок, в якому вони розміщені, дати, час їх відправки та/або отримання.

Більш того, слід зауважити, що розумно логічними були б дії слідчого, якщо б останній належно виконуючи свої професійні обов`язки прийняв рішення про фотофіксацію виявлених повідомлень, їх детального опису в протоколі, тощо. Саме такі дії слідчого відповідали б положенням КПК щодо застосування всіх можливих дій та заходів для розкриття вчинених злочинів, які ставляться у вину ОСОБА_13 і, як наслідок досягнення мети кримінального провадження в цілому, а саме отримання достовірних даних щодо події кримінального правопорушення, способу та мети його вчинення та винуватості обвинуваченого в його вчиненні.

Більш того, слід наголосити, що наданий прокурором протокол слідчої дії огляду предмету (мобільного телефону) не містить у собі даних чи був упакований після огляду мобільний телефон, спосіб його упаковки, який би забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність оглянутого предмета від пошкодження, псування, погіршення або втрати відомостей, наявних у ньому, завдяки яким вони мають доказове значення.

Тому суд не визнає наданий прокурором протокол огляду предмету від 04.09.2019 року належним доказом у цій справі, оскільки він не містить у собі даних та не підтверджує обставин, які мають значення для цього кримінального провадження в розумінні ст.85 КПК.

Звертаючись до доводів обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що прокурор не довів його винуватість у скоєнні інкримінованих злочинів, оскільки так і не надав мобільний телефон суду для огляду, суд визнає їх слушними і обґрунтованими та наголошує на наступному.

Згідно з вимогами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Слідуючи положенням ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд ще 15.03.2023 року (рік тому) задовільнив клопотання прокурора про огляд в судовому засіданні мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_13 під час його особистого обшуку, однак на день ухвалення вироку по справі прокурор так і не спромігся надати речовий доказ суду, про огляд якого сам клопотав перед судом. Зазначене, у своїй сукупності, на переконання суду, викликає обґрунтований сумнів в дотриманні стороною обвинувачення положень ч.2 ст.100 КПК щодо збереження речового доказу.

Разом з тим, в контексті встановлених судом порушень при складанні слідчим протоколу огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_13 , зокрема не зазначення, а як наслідок відсутності в цьому документі проведеної процесуальної дії даних щодо деталізації які саме повідомлення встановлені слідчим під час огляду телефону, їх змісту, застосунку, в якому вони розміщені, дат, часу їх відправки та/або отримання, фотофіксації виявлених повідомлень, їх детального опису в протоколі, а також відсутності даних чи був упакований після огляду мобільний телефон, спосіб його упаковки, який би забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність оглянутого предмета від пошкодження, псування, погіршення або втрати відомостей, наявних у ньому, завдяки яким вони мають доказове значення, слід зазначити про те, що якщо б прокурор навіть і надав цей речовий доказ суду для огляду в судовому засіданні, суд позбавлений був би можливості порівняти дані, які є в телефоні з даними протоколу його огляду, оскільки цей документ не містить жодних відомостей щодо змісту виявлених в телефоні повідомлень, їх дат та часу, отже і з вилученим телефоном при огляді його змісту судом постало б питання щодо належності як доказу його вмісту, оскільки слідчий неналежно його оглянув.

Також без раціонального та логічного пояснення залишились дії слідчого по вчиненню процесуальних дій за фактом розслідування незаконного збуту наркотичних засобів 04.09.2019 року в м. Одеса за адресами: провулок Успенський, 14/14 , вул. Бориса Литвака, 17, провулок Щепний, 9 , до внесення відомостей про ці злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки як встановлено судом вказані злочини мали місце і виявлені слідчим 04.09.2019 року, а відомості про них внесені 02.03.2020 року, тобто майже через півроку після їх виявлення. Такі обставини можуть свідчити про те, що слідчий штучно у кримінальному провадженні №0004851 від 04.09.2019 року відносно ОСОБА_13 збільшував кількість епізодів злочинної діяльності.

Знов звертаючись до якості складання слідчим протоколів про огляд місця події 04.09.2019 року за адресами в м. Одеса за адресами: провулок Успенський, 14/14 , вул. Бориса Литвака, 17, провулок Щепний, 9 , суд не може залишити поза увагою той факт, що ці процесуальні документи складені без участі ОСОБА_13 , який в свою чергу вже був виявлений слідчим та відносно нього проведений особистий огляд в період з 18:30 до 18:45 год., тобто вже був фактично затриманий та перебував під контролем слідчого. Згідно ж протоколів огляду місця події в м. Одеса за адресами: провулок Успенський, 14/14 , вул. Бориса Литвака, 17, провулок Щепний, 9 , огляди були проведені о 19:00 год., о 19:20 год., 19:50 год., отже слідчому нічого не заважало провести такі огляди за участю ОСОБА_13 , зафіксувати всі проведені процесуальні дії під відеозапис, як того вимагає КПК, а тому також без раціонального пояснення у цій справі залишилась така поведінка слідчого під час проведення процесуальних дій після виявлення злочинів, яка визнається судом неналежною.

В світлі встановлених недоліків та неналежної процесуальної поведінки слідчого при складанні процесуальних документів та вчиненні процесуальних дій, суд зазначає, що ці недоліки, про які ідеться вище, не вплинули на допустимість зібраних доказів, але наголошує, що таке безвідповідальне ставлення слідчого до своїх обов`язків та порушення вимог КПК, призвело до негативних наслідків і виді недостатності зібраних у справі доказів для їх подальшого використання прокурором, який підтримував публічне обвинувачення в суді за для безумовного доведення перед судом вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованих злочинів.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 по даному кримінальному провадженню, які були присутніми в якості понятих під час особистого обшуку ОСОБА_13 , щодо виклику яких до суду заявлялось клопотання стороною обвинувачення, викликались до суду для допиту з застосуванням з боку суду усіх можливих процесуальних засобів виклику, однак до суду вони не з`явились. Згідно копії Актового запису про смерть №8558 від 30.08.2020 року свідок ОСОБА_16 помер, а участь свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні прокурором на виконання вимог ч.3 ст.23 КПК України не була забезпечена.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд у відповідності до положень ч.6 ст.22 КПК створював умови для реалізації сторонами цього провадження своїх прав та виконання обов`язків, зокрема судом під час судового провадження у цій справі приймались рішення 13.09.2021 року, від 25.10.2021 року, від 07.09.2022 року, про примусовий привід свідка ОСОБА_17 (т. 1, а.с. 74-75, а.с. 85-86, а.с. 187), однак за повідомленнями начальника ВП№1 ОРУП№1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 , місцезнаходження ОСОБА_17 не встановлене (т.1 а.с. 20, 21). Крім того, судом за клопотанням прокурора постановлена ухвала від 23.22.2022 року, якою органу досудового розслідування - ВП № 1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області доручено провести у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 слідчі (розшукові) дії з метою встановлення місця мешкання/перебування для забезпечення повідомлення про виклик в судове засідання до Приморського районного суду м. Одеси свідка: ОСОБА_17 (т.1, а.с. 216-217), яку виконано не було. Далі, з метою дотримання у цій справі розумних строків судового провадження та повільну неактивну поведінку сторони обвинувачення, судом була постановлена ухвала від 26.12.2022 року, якою прокурору встановлено строк для подання доказів, а саме забезпечення явки свідка ОСОБА_17 (т.1, а.с.226-227), однак явку свідка ОСОБА_17 до суду так забезпечено і не було.

Таким чином використавши всі процесуальні важелі, суд позбавлений можливості безпосередньо допитати в судовому засіданні вказаних свідків (свідка ОСОБА_16 з об`єктивних причин), щоб перевірити версію сторони обвинувачення про винуватість ОСОБА_13 у цій справі та версію захисту про зворотне.

Одночасно, з метою забезпечення сторонами даного кримінального провадження реалізації своїх прав та виконання обов`язків, а також повноти та об`єктивності судового розгляду, суд задовольнив клопотання прокурора, який в судовому засіданні через смерть свідка ОСОБА_16 оголосив протокол його допиту, який був проведений на досудовому розслідування.

Але, суд не бере до уваги зазначений протокол допиту свідка з огляду на наступне.

Суд враховує, що відповідно до пункту 16 статті 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а стаття 23 КПК України визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Також Кодекс передбачає, що суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. А перше речення частини 4 статті 95 КПК України передбачає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Таким чином, у Кодексі кілька разів висловлено вимогу усного допиту в судовому засіданні.

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини3 статті 6 Конвенції, щодо якого Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що оголошений прокурором в судовому засіданні, протокол допиту свідка ОСОБА_16 20.11.2019 року, проведений на досудовому розслідуванні, не може бути поставлений в основу обвинувального вироку у цій справі з огляду не неможливість безпосереднього допиту свідка у суді та відхиляє його.

Такий висновок суду узгоджується з позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.11.2019 року (справа № 750/5745/15-к, провадження № 51-10195км18).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Виходячи з положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з усталеною судовою практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції не у всіх справах неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження). Коли вся чи значна частина інформації щодо подій, про які йдеться, відома виключно органам влади, тягар доведення можна вважати покладеним на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення в аспекті ст. 3 Конвенції.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії події.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 21.01.2020 року по справі №754/17019/17.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України повинна враховуватися при застосуванні кримінального процесуального законодавства України.

ЄСПЛ вважає, що доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються при визначенні кримінальної відповідальності і має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення по справах «Козинець проти України», «Авшар проти Туреччини», «Севтап Везнедароглу проти Туреччини»).

Стаття 22 КПК передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд у відповідності до ч. 6 зазначеної статті КПК, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Судом також відповідно до положень ч. 2 ст. 22 КПК забезпечено рівність прав сторін кримінального провадження на збирання та подання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК, та всебічно, повно й неупереджено досліджені всі надані сторонами докази. На пропозицію суду перед закінченням з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторонами кримінального провадження не надано інших доказів, клопотань або доповнень. Враховуючи фундаментальний принцип кримінального процесу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також враховуючи положення ст. 92 КПК, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у тому числі і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, покладений виключно на слідчого та прокурора та, у встановлених КПК випадках, - на потерпілого, і аж ніяк не на суд. Більше того, ч. 3 ст. 22 КПК прямо заборонено під час кримінального провадження покладання функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду на один і той самий орган чи службову особу.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження за переліченими вище трьома епізодами злочинних дій, які ставляться у вину ОСОБА_13 , об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний із наведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_13 злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України за епізодом від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14, за епізодом від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17, за епізодом від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Щепний, 9, та враховуючи, що обвинувачений в силу положень ст. 17 КПК не зобов`язаний доводити свою невинуватість, суд дійшов до переконання, що обвинувачений має бути визнаний невинуватим та виправданим на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК, у зв`язку з тим, що не доведено, що вказані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Таким чином, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК обвинуваченого ОСОБА_13 суд визнає невинуватим та виправдовує його у пред`явленому йому обвинувачені за ч.2 ст.307 КК України за епізодами злочинів від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14 ; від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17 ; від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Щепний, 9 , оскільки не доведено, що ці злочини були вчинені ним.

Разом з цим, оцінюючи досліджені докази за епізодом злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_13 від 04.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_13 злочину з незаконного придбання, зберігання з метою подальшого збуту наркотичних засобів, який вчинений ним за наступних обставин.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_13 , у невстановлений час та у невстановлений спосіб, перебуваючи на території міста Одеси, більш точного місця не встановлено, незаконно придбав у невстановленої особи та незаконно зберігав при собі з метою подальшого незаконного корисливого збуту, шляхом «закладок» на території міста Одеси, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.

04.09.2019 року співробітниками Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, під час проведення оперативно-розшукових заходів по вулиці Базарна в місті Одесі, виявлено, що 04.09.2019 року приблизно о 17 годині 25 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_13 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4, намагається, підшукує місце, незаконно збути шляхом «закладки» наркотичний засіб. Після чого, вказаними співробітниками поліції було викликано слідчо-оперативну групу.

04.09.2019 року слідчо-оперативною групою Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_4, в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_13 виявлено та вилучено: три полімерних згортки з кристалічною речовиною білого кольору.

Встановлено, що кристалічні речовини білого кольору, загальною масою 0,683 г., які знаходились в трьох полімерних згортках, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Загальний кількісний вміст метадону становить 0,496 г.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_13 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, зокрема визнав, що він дійсно незаконно придбав та зберігав при собі метадон, який у нього вилучено співробітниками поліції під час його затримання, але він не переслідував цілі збувати наркотичні засоби. Незаконне придбання та зберігання ним метадону пов`язане з тим, що в той час він був наркозалежним і вживав метадон та йому потрібно було 2-3 пакетики на день, тому мети збувати наркотичні засоби, як стверджує обвинувачення, в нього не було, тому на його переконання його злочинні дії мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України.

Так, обвинувачений дав суду покази про те, що десь на початку літа 2019 року він був зупинений оперативниками біля ринку «Привоз», у нього тоді було з собою три пакети з наркотичною речовиною, які він придбав із «закладки» та зберігав при собі для власного вживання. Працівники поліції забрали його до районного відділку, який знаходиться на ринку «Привоз», взяли з нього пояснення, де він сказав, що купив наркотики для себе, однак кримінальну справу відносно нього не розпочали, в обмін на те, що він буде з ними співпрацювати, тобто бути понятим і їздити з ними, коли він буде потрібен. Одного разу запропонували йому зробити контрольну закупку у людини, у якої неодноразово купляв наркотики та яку вони «розробляли» на протязі 6 місяців, однак обвинувачений відмовився, що на його думу обурило поліцейських та вони йому погрожували. Через деякий час його зупинили співробітники поліції, запитали чи є у обвинуваченого щось заборонене, на що обвинувачений відповів, що у нього є три пакетика з наркотичною речовиною, після чого з`явились співробітники поліції, яким він відмовив в участі в оперативній закупці та з самого початку відчув упереджене ставлення. Йому робили зауваження, що нібито він «догрався», тому обвинувачений був наляканий та не знав чого чекати від них і сказав під час його огляду, що зберігає наркотики при собі для розповсюдження. Зазначив, що за день до цих подій він подзвонив людині на ім`я ОСОБА_19 , вона продавала наркотики шляхом «закладок» і він у неї замовив 6 (шість) пакетів з наркотичною речовиною, за які він перевів гроші у сумі 1500 грн, після чого вона сказала йому почекати та вона передзвонить. Потім йому подзвонила його дівчина, яка робила покупки на ринку «7 км» та через те, що вона в кафе забула сумку з грошима і телефоном і у неї немає грошей, попросила, щоб він її забрав. Після чого йому подзвонила ОСОБА_19 , яка повідомила місця 6 закладок, які він записав на папері, та, оскільки він не міг їх забрати одночасно, зателефонував своїй знайомій на ім`я ОСОБА_20 , яка не вживає наркотики, яка погодилась з умовою, що якщо в неї буде час, вона забере. Далі обвинувачений в месенджері «Вотсап» записав голосове повідомлення з адресами, які були попередньо записані на папері, які повідомила йому ОСОБА_19 . Потім знайома ОСОБА_20 повідомила, що не забрала згортки, оскільки була зайнята та обвинувачений сам почав їх забирати та знаходив адреси, прослуховуючи аудіо сповіщення з адресами, які сам записав ОСОБА_21 . Саме так він обійшов перші три адреси та був зупинений співробітниками поліції та зазначив, що йому ще три треба забрати та потім вже вмикали телефон, щоб зрозуміти на які ще адреси треба йти та збирали пакетики, які він не встиг забрати. Зазначив, що потім його залякували та змусили підписати викривлену інформацію. Підсумовуючи зазначив, що не мав намір продавати наркотики, а лише для власного споживання та на той момент часто вживав метадон та йому потрібно було 2-3 пакетики на день.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_13 , його вина підтверджується, а позиція захисту повністю спростовується сукупністю доказів, досліджених судом. Натомість, жодного доказу на підтвердження версії захисту суду не надано.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_13 в незаконному придбанні, зберіганні з метою подальшого збуту наркотичних засобів, яке визнано судом доведеним підтверджується дослідженими судом доказами.

Протоколом обшуку від 04.09.2019 року, легалізованого ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 року (т.3, а.с.35), відповідно до якого встановлено, що об`єктом обшуку являвся особистий обшук ОСОБА_13 , у якого в правій кишені спортивних штанів виявлено три полімерних згортки, обмотаних ізолентою чорного кольору з кристалоподібною речовиною білого кольору, мобільний телефон марки «Самсунг», в корпусі чорного кольору з сім-картою НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_3 . Все перелічене вилучено та опечатано в полімерні пакети та скріплено біркою з підписами понятих (т.3, а.с. 14-18).

Відеозаписом (video_2019-04-09_10-16-22), здійсненим під час обшуку ОСОБА_13 , долученим до матеріалів кримінального провадження, переглядом якого встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 на запитання поліцейських повідомляє, що у нього є заборонені речовини - метадон, добровільно видає з кишень штанів 3 чорних згортки та при розкритті цих згортків, на питання слідчого повідомляє, що не знає що це за біла таблетка, можливо дімедрол (час 00:02:07 - 00:02:17) та пояснює, що зазначена таблетка для «наркоманів» посилює ефект (час 00:02:23 - 00:02:29). Одночасно на питання слідчого обвинувачений ОСОБА_13 стверджувально вказує, що це «закладки», які він розміщує, та повідомляє осіб (покупців) про місце розміщення «закладок» шляхом запису аудіоповідомлень на телефоні в застосунку «Вотсап» та пересилає їх (час 00:03:12 - 00:03:32) (т.3, а.с. 79).

Суд враховує, що досліджений протокол особистого обшуку ОСОБА_13 містить у собі лише зазначення, що під час обшуку здійснювався відеозапис без вказання індивідуальних ознак пристрою на який він здійснювався (назва, марка, модель тощо), а сам здійснений відеозапис і технічний носій інформації не зазначені додатком до протоколу слідчої дії, але ці недоліки протоколу огляду суд не визнає суттєвими, які б давали підстави для визнання цих доказів недопустимими (протоколу та відеозапису), тобто такі, що отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод ОСОБА_13 , тому суд не ставить під сумнів допустимість цих доказів. Більш того, технічний носій інформації, на якому зафіксовано проведення особистого обшуку ОСОБА_13 , що відображає хід його проведення, за своєю природою є самостійним джерелом доказів, визначеним ст.84 КПК

Вина ОСОБА_13 за цим епізодом також підтверджена висновком експерта № 1761-Х від 23.10.2019 року, згідно якого надана на експертизу кристалічна білого кольору загальною масою 0,683 г. в трьох полімерних пакетах, вилучена у ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Загальний кількісний вміст метадону в наданій речовині становить 0,496 г. Три надані таблетки білого кольору містять дифенгідрамін (димедрол), який до наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів не відноситься (т3., а.с. 66-68).

Протоколом огляду предмету від 30.12.2019 року, згідно якого предметом огляду був: оглянутий пакет експертної служби МВС України № 3842053 з пояснювальним написом: «Висновок експерта № 1761-Х від 23.10.2019 к/п № 0004851 для Приморського ВП, інф. про об?єкт: речовина білого кольору, таблетки Експерт (підпис) ОСОБА_22 (т.3, а.с.69).

Також, вина ОСОБА_13 підтверджується наступними документами, які містять інформацію, яка підтверджує фактичні дані про наявність обставин, що мають значення для цього кримінального провадження і які доведені обвинуваченням. При цьому враховує, що досліджені і наведені рапорти співробітників поліції та витяг з ЄРДР, надані прокурором в підтвердження вини обвинуваченого, є документами та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема, ст.84 КПК України, однак ці документи судом враховуються в сукупності з іншими дослідженими доказами.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №00004851 від 04.09.2019 року, з якого встановлено, що 04.09.2019 року у ОСОБА_13 виявлено та вилучено три полімерних згортка з кристалоподібною речовиною, які він збував шляхом «закладок» на території Приморського району м. Одеси (т.3, а.с. 19).

Рапортом від 04.09.2019 року, згідно якого 04.09.2019 року о 15:51 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 04.09.2019 року о 15:49 год. за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, зі сторони Приморського ВП затримано чоловіка з наркотичними засобами (т.3, а.с.4).

Рапортом оперуповноваженого КП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 , з якого встановлено, що 04.09.2019 року на АДРЕСА_4, був помічений ОСОБА_13 , який вів себе підозріло, у якого в подальшому було виявлено наркотичний засіб - метадон у трьох полімерних пакетах (т.3, а.с.13).

Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані такими які доводять діяльність ОСОБА_13 , направлену на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, а тому кладе в основу обвинувального вироку.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновків, що 04.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , мало місце діяння, незаконного придбання, зберігання з метою подальшого збуту наркотичних засобів, та його вчинення ОСОБА_13 .

При цьому, суд зазначає, що та обставина, що суд не допитав свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 суттєво не вплинула на сукупність зібраних за цим епізодом злочину та висновки суду про його вчинення саме ОСОБА_13 , оскільки згадані особи не були безпосередніми очевидцями злочину, а лише були присутніми під час особистого обшуку ОСОБА_13 в якості понятих, який в свою чергу не оспорював допустимість доказів, здобутих в результаті його обшуку.

Обрана обвинуваченим ОСОБА_13 позиція про його невинуватість у скоєнні інкримінованого злочину, його позиція про те, що вилучені у нього заборонені речовини він носив з собою для власного споживання, спростовується наступним.

Так, об`єктом інкримінованого ОСОБА_13 злочину, передбаченого ст.307 КК України, є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин.

Предметом кримінального правопорушення є наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення описана, як вичерпний перелік альтернативних форм злочинної поведінки, а саме незаконні: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Суб`єктивна сторона збуту характеризується прямим умислом і метою збуту при виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні особою наркотичних засобів або психотропних речовин. Про умисел на збут наркотичних засобів або психотропних речовин можуть свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала чи виготовила ці засоби або речовини, так і сукупність інших обставин: їх великий або особливо великий розмір, упаковування та розфасовка, наявність сировини для їх виготовлення, безпосереднє виготовлення тощо.

Мета вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст. 91 КПК України є однією з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів.

Відповідно до абз. 2 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 (далі-Постанова) визначено, що незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях.

Відповідно до абз. 5 п.3 Постанови під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Пунктом 4 Постанови визначено, що про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.

Позиція ОСОБА_13 , висловлена ним у судовому засіданні, що знайдені та вилучені у нього наркотичні засоби він зберігав для власного вживання без мети подальшого збуту спростовується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом моменту особистого обшуку обвинуваченого, з якого встановлено, що обвинувачений сам розповідає, що наркотичний засіб зберігає щоб розкладати по місту, а повідомляє де можна знайти «закладки» шляхом запису голосових повідомлень у додатку «Вотсап». Сторона захисту не висловила сумнів у достовірності запису на технічному носії інформації зафіксованої процесуальної дії - проведеного обшуку. При цьому у суду немає сумнівів щодо достовірності вказаного запису.

Крім того, з відеозапису вбачається, що після розпакування «закладки», обвинувачений лише висловив припущення, що до наркотика додана пігулка можливо димедролу для посилення відчуттів від наркотика у наркоманів, однак не виглядав, як особа, яка точно знає, що купує для власних потреб та вживає знайдений у нього наркотичний засіб.

Версія обвинуваченого щодо його залякування та суб`єктивного ставлення співробітників поліції до нього, через відмову обвинуваченого співпрацювати з поліцією у іншій справі, спростовується тим, що стороною захисту не було надано жодних доказів на підтвердження зазначеної інформації, у тому числі, сторона захисту не заявляла про виклик свідків, які б могли підтвердити повідомлені під час допиту обвинуваченим обставини. Більш того, позиція обвинуваченого, що його покази були викривлені та його змусили підписати протокол особистого обшуку, спростовується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, з якого не вбачається будь-якого впливу або тиску на обвинуваченого.

Натомість вбачається як обвинувачений добровільно відповідає на запитання слідчого та підписує протокол особистого обшуку та не зазначає будь-яких зауважень у ньому. Відтак, інформація про те, що він повідомив інформацію під час особистого обшуку під впливом психологічного тиску та залякування з боку співробітників поліції, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_13 жодних скарг та звернень з приводу допущення грубих порушень чи тиску з боку працівників правоохоронного органу ні під час проведення огляду, ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не подавав. Про вказані факти, а саме про неправомірні та незаконні дії з боку працівників правоохоронного органу, обвинуваченим ОСОБА_13 заявлено безпосередньо лише в судовому засіданні під час його допиту та дослідження матеріалів кримінального провадження.

Більш того, ніяких доказів на підтвердження того, що обвинувачений є або був наркозалежною особою, проходив лікування суду не надано.

Суд враховує, що в підтвердження своєї позиції сторона захисту надала суду довідку Центру психологічної допомоги ФОП « ОСОБА_24 » №174 від 24.05.2021 року про те, що ОСОБА_13 за власним бажанням проходив курс психологічної допомоги з 21.09 по 21.11.2019 року в центрі психологічної допомоги з приводу наркотичної залежності, але констатує, що ця довідка не містить у собі даних, які кореспондуються з положеннями ст.ст.1, 13, 14 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», які в свою чергу визначають поняття наркозалежної особи, порядок проведення медичного огляду та медичного обстеження таких осіб та їх добровільне лікування. Ця довідка також не містить відомостей від яких саме наркотичних засобів або речових мав залежність ОСОБА_13 , щоб можна було їх співпідставити з обставинами цієї справи. А тому суд не визнає цю довідку належним доказом версії обвинуваченого існування того факту, що наркотичний засіб вилучений у нього він зберігав для власного вживання без мети його подальшого збуту.

Більш того, як суд зазначав вище, така версія обвинуваченого повністю спростована дослідженими судом доказами сторони обвинувачення, зокрема і поясненнями самого ОСОБА_13 під час його особистого обшуку, зафіксованими на відеозаписі, де він добровільно без будь-якого примусу повідомляє, що у нього є заборонені речовини - метадон, добровільно видає з кишень штанів 3 чорних згортки та при розкритті цих згортків, на питання слідчого повідомляє, що точно не знає що це за біла таблетка, припускаючи, що це дімедрол для «наркоманів», який можливо посилює ефект, а також на питання слідчого стверджувально відповідає, що вилучене у нього це «закладки», які він розміщує (розповсюджує), та повідомляє осіб (покупців) про місце розміщення «закладок» шляхом запису аудіоповідомлень на телефоні в застосунку «Вотсап» та пересилає їх.

Відтак, покази обвинуваченого, щодо того, що він вживав наркотичні засоби (метадон) та виявлені у нього під час особистого обшуку наркотичні засоби він зберігав при собі для особистого вживання, на чому він наполягав у судому засіданні, заперечуючи обвинувачення за ст.307 КК України, суд оцінює критично, та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення останнім кримінального покарання за вчинений ним злочин, так як такі, що спростовуються зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні належними та допустимим доказами.

Вирішуючи питання кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 за епізодом від 04.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , суд враховує, що ОСОБА_13 через недоведеність його вини виправдовується судом за першими трьома епізодами від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок. Успенський, 14/14 , за адресою м. Одеса, вул. Бориса Литвака,17, за адресою: м. Одеса, провулокок Щепний, 9 , тому виключає з обвинувачення за цим епізодом таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

Крім того, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку «за попередньою змовою групою осіб», оскільки дана обставина не була доведена стороною обвинувачення на підставі зібраних та досліджених доказів з наступних підстав.

Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Слід зауважити, що угода між співучасниками (про характер діяння, час і місце його вчинення, розподіл ролей) виникла попередньо, тобто до початку вчинення злочину (задовго до цієї події або безпосередньо перед нею).

Одночасно, у обвинувальному акті хоч і зазначається про те, обвинувачений вступив у попередню змову з невстановленою особою, у якої незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту, наркотичний засіб - метадон, однак з досліджених у судовому засіданні доказів не вбачається, що мета обвинуваченого на збут заборонених законом наркотичних засобів переслідувалась за домовленістю з іншою особою, відсутні у справі докази про узгодженість об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту сумісно виконуваних функцій для реалізації іншим особам та відсутні докази того, що невстановлена особа знала про збут заборонених законом речовин іншим особами, бажала цього у виді настання наслідків шляхом отримання грошової винагороди за це, підшукувала клієнтів. Відсутнє також встановлення часу досягнення змови про спільне вчинення злочину співучасниками.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_13 за епізодом від 04.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України, та вважає його вину доведеною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України і кваліфікує його дії за вказаним епізодом за ч.1 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою подальшого збуту наркотичних засобів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_13 вчинив умисний злочин, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, направлений проти здоров`я населення, а саме злочин, передбачений ч.1 ст. 307 КК України, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_13 є громадянином України, має постійні місце реєстрації та проживання, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, які згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_13 судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченомуОСОБА_13 , суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), а також враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК Українизагальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_13 необхідно для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі.

Водночас враховуючи ті обставини, що ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності притягується вперше, суд дійшов до переконання про наявність підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання за ч.1 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальних межах строку такого покарання, передбаченого санкцією частини статті, за яким він визнається винуватим.

За переконанням суду, в даному конкретному випадку, саме таке покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах строку такого виду покарання, передбаченого в санкції ч.1 ст.307 КК України повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Суд враховує, що ОСОБА_13 хоча і вчинив тяжкий злочин, однак його поведінка під час судового провадження свідчила про те, що він вже зробив для себе позитивні висновки, відверто засуджує свою поведінку, яка стала наслідком кримінального провадження відносно нього. Також суд враховує, що обвинувачений перебуває в достатнього молодому віці та вперше притягується до кримінальної відповідальності. Він має міцні соціальні зв`язки, зокрема створив сім`ю, якій народилась дитина, що не оспорювалось та не спростовувалось прокурором, яка безумовно в нинішніх реаліях потребує від батька підтримки, як матеріальної так і моральної. Крім того, за час судового провадження обвинувачений хоча не офіційно, але працевлаштувався, отже вживає заходів до заробітків на законних підставах. Зазначене свідчить про те, що він дійсно зробив позитивні висновки для себе та став на шлях виправлення. Серед цього суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання винного у цьому провадженні відсутні, а злочинні дії обвинуваченого не призвели до настання фактичного результату у виді реального збуту наркотичних засобів та не потягли негативних наслідків у вигляді шкоди здоров`ю людей від вживання наркотичних засобів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_13 можливе без реального відбування покарання, а тому, у порядку ст. 75 КК України приймає рішення про його звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, але при цьому, вважає за необхідне встановити максимальний іспитовий строк, передбачений ч.4 ст.75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та особу обвинуваченого, суд у відповідності до положень ч.3 ст.76 КК України вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додатково обов`язки, передбачені п.п. 2, 4 згаданої норми.

За переконанням суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання яке призначається обвинуваченому ОСОБА_13 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, викладеною в постанові від 01.12.2022 р. (справа №761/5434/22, провадження № 51 - 2978 км 22).

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах, при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Відповідно до вимог ст.ст.124, 368 КПК при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, суд повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК України у зв`язку з доведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України за епізодом від 04.09.2019 року за адресою АДРЕСА_4, з нього мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 23.10.2019 року № 1761-Х у сумі 1884,12 грн.

Враховуючи ухвалення судом виправдувального вироку за недоведеністю вини ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України за епізодами від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14, за адресою м. Одеса, вул. Бориса Литвака,17, за адресою: м. Одеса, провулок Щепний, 9, витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 16.12.2019 року № 1746-Х, у сумі 2826,18 грн., від 10.12.2019 року № 1745-Х, у сумі 2826,18 грн., від 16.10.2019 року № 1750-Х 2826,18 грн. - слід віднести на рахунок держави.

В силу ч.4 ст.174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладені арешти на підставі ухвал слідчого судді Приморського районного суду Одеси від 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16259/19), 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16258/19), 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16256/19), 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16257/19).

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, зокрема речові докази, визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановами слідчого СВ ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 від 30.12.2019 року, а саме: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0, 217 г. таблетка, розтерта до порошкоподібного стану масою 0,128 г., яка наркотичним засобом не являється, яка поміщена до пакету експертної служби №2926595; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,192 г. та таблетка, розтерта до порошкоподібного стану масою 0,124 г., яка наркотичним засобом не являється, які поміщено в пакет експертної служби № 2926594; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,201 г. та таблетка, яка розтерта до порошкоподібного стану масою, 0,136 г., яка наркотичним засобом не являється, які поміщено в пакет експертної служби № 3848613; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,641 г. та три таблетки, які розтерті до порошкоподібного стану масою 0,417 г., які наркотичним засобом не являються, які поміщено в пакет експертної служби № 3842053, - слід знищити як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу; мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі чорного кольору з сім картою: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 - слід повернути його законному володільцю,

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_13 визнати невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України за епізодом від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14 , за епізодом від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17, за епізодом від 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Щепний, 9 та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.307 КК України, які мали місце 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Успенський, 14/14, 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, вул. Бориса Литвака, 17, 04.09.2019 року за адресою м. Одеса, провулок Щепний, 9, вчинені обвинуваченим.

ОСОБА_13 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України (за епізодом від 04.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_4) та призначити йому покарання за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.ч.1, 3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути із ОСОБА_13 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, а саме на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 23.10.2019 року № 1761-Х у сумі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири гривень) 12 коп.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 16.12.2019 року № 1746-Х, у сумі 2826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість гривень) 18 коп., від 10.12.2019 року № 1745-Х, у сумі 2826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість гривень) 18 коп., від 16.10.2019 року № 1750-Х 2826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість гривень) 18 коп., а всього документально підтверджених процесуальних витрат у сумі 8478,54 грн., віднести на рахунок держави

З набранням вироком законної сили арешти, накладені на підставі ухвал слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16259/19), 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16258/19), 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16256/19), 30.09.2019 (справа № 522/15352/19, провадження № 1-кс/522/16257/19), - скасувати.

Речові докази:

- наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0, 217 г. таблетка, розтерта до порошкоподібного стану масою 0,128 г., яка наркотичним засобом не являється, яка поміщена до пакету експертної служби № 2926595; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,192 г. та таблетка, розтерта до порошкоподібного стану масою 0,124 г., яка наркотичним засобом не являється, які поміщено в пакет експертної служби № 2926594; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,201 г. та таблетка, яка розтерта до порошкоподібного стану масою, 0,136 г., яка наркотичним засобом не являється, які поміщено в пакет експертної служби № 3848613; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,641 г. та три таблетки, які розтерті до порошкоподібного стану масою 0,417 г., які наркотичним засобом не являються, які поміщено в пакет експертної служби № 3842053, - знищити як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу;

- мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі чорного кольору з сім картою: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , - повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

18.03.24

Єдиний унікальний номер справи: №522/1986/21

Номер провадження № 1-кп/522/262/24

Головуючий суддя - ОСОБА_1