Справа № № 585/3974/23
Номер провадження 1-кп/585/165/24
У Х В А Л А

25 червня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000149 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ромни Сумської області, українки, громадянки України, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та мешканки за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бобрик Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000149 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України та ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід - тримання під вартою. В подальшому запобіжний захід продовжувався.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєння кримінального правопорушення може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, має документи, що надають право на виїзд за кордон та може їх використати для переховування від органів досудового розслідування та суду. Наявність зазначеного ризику з підстав тяжкості покарання, що загрожує, також узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду (п. 36 рішення у справі «Москаленко проти України», яке набуло статусу остаточного, а також рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»). Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , знаючи контактні дані свідка ОСОБА_7 , може шляхом умовляння, підкупу чи погроз змусити останнього змінити надані ним покази. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що обвинувачений ніде не працює, веде антисоціальний спосіб життя, немає джерел для існування, схильний до вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, що в подальшому може спонукати його до вчинення нових епізодів злочинної діяльності.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив звільнити його з-під варти, бажає обороняти територію України в складі Збройних Сил України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Станом на 25 червня 2024 року розгляд кримінального провадження не закінчено з об`єктивних причин.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи існують на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України), чи є обґрунтованою підозра.

На час розгляду питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 з`ясовано, що обставини, встановлені судом при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою після постановлення попередньої ухвали, суттєво не змінилися.

Відповідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, покарання за які передбачено виключно у виді позбавлення волі. Судовий розгляд справи не розпочато. Тобто обвинувачений ОСОБА_5 через тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, перебуваючи на волі він може чинити вплив на свідків з метою зміни ними показань та уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини.

При цьому, врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені злочини підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Слід врахувати також практику Європейського суду з прав людини. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_5 ніде не працює, засобів для існування не має, вчинив тяжкі злочини саме з метою одержання прибутку від збуту наркотичних речовин, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, що створює загрозу для населення та становить підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ураховуючи міцність соціальних зв`язків, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним.

Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, особу ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на нього такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити запобіжний захід - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Бобрик Роменського району Сумської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , до 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити з урахуванням ч. 1 ст. 197 КПК України, до 23 серпня 2024 року включно.

Ухвалу для виконання направити до Державної установи «Сумська виправна колонія № 116».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_8 .

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає: АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 26 червня 2024 року о 09 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1