УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року

м. Київ

справа № 463/9806/21

провадження № 51-2704ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого

ОСОБА_5 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада

2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року

у кримінальному провадженні № 0001396 щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3

ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада

2023 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду

від 27 лютого 2024 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 3

ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією особисто належного йому майна.

Вирішено питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, маючи умисел на незаконне збагачення шляхом придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах,

в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними»,

за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з якими спілкувався за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram» через канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за невстановлених обставин, 14 липня 2021 року о 14:35, перебуваючи на вул. Пекарській поблизу буд. № 31 у м. Львові з поштомату № 6335 «Нової пошти» отримав та незаконно зберігав при собі, тримаючи в руках, з метою збуту, а саме їх закладання у різних місцях м. Львова, дві картонні коробки, у яких знаходилися: у полімерному пакеті з пазовим замком порошкоподібна речовина білого кольору із вмістом метамфетаміну загальною масою 174,6767 г, що належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких обмежено; у прозорому полімерному пакеті з герметизуючою застібкою кристалічна речовина бежевого кольору із вмістом PVP загальною масою 100,5028 г, що належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено; в полімерному пакеті

99 таблеток, що є тенамфетаміном (МДА) загальною масою 15,8985 г,

що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено; в полімерному пакеті кристалічна речовина білого кольору, яка є

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 102,2271 г, що належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено;

в полімерному пакеті кристалічна речовина світло-коричневого кольору, яка є PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) загальною масою 101,1053 г, що належить

до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено;

в полімерному пакеті з пазовим замком 100 таблеток блідо-бежевого кольору

з тисненим відтиском «BURGER KIDG», які є тенамфетаміном (МДА) загальною масою 16,40 г, що належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено; в полімерному пакеті 100 таблеток світло-бежевого кольору, які є тенамфетаміном (МДА) загальною масою 16,2442 грам, що належать до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено; в паперовому згортку фрагмент таблетки світло-бежевого кольору, яка є тенамфетаміном (МДА) загальною масою 0,0967 г, що належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить про скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що під час огляду місця події працівники поліції, крім психотропних речовин, у картонних коробках виявили ще й одяг, але цей одяг вилучений і описаний не був, у чому захисник убачає порушення вимог ч. 5 ст. 223 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Зазначає, що один з понятих, а саме ОСОБА_6 , є штатним помічником

поліції, який, відпрацьовуючи уникнення від кримінальної відповідальності у іншій справі, є заінтересованою особою, з огляду на що протокол огляду місця події слід визнати неналежним і недопустимим доказом; з огляду на наведене вважає,

що порушено вимоги ч. 7 ст. 223 КПК. Стверджує про порушення вимог ч. 3

ст. 105 КПК, посилаючись на те, що на одному спецпакеті із речовими доказами відсутні прізвища і підписи понятих, на інших відсутні підписи понятих, але є затерті незрозумілі підписи. Наголошує, що його підзахисний був фактично затриманий

14 липня 2021 року о 14:50, однак усупереч вимогам ч. 5 ст. 208 КПК протоколу

про його затримання складено не було, процесуальних прав не роз`яснено, адвоката не забезпечено; ОСОБА_5 , як зазначає захисник, незаконно утримувався із 14:50 до 16:33 без понятих, адвоката та до 18:31 без адвоката, тобто перебував

під контролем працівників поліції у незареєстрованому затриманні. Вказує

на порушення вимог ст. 104 КПК, оскільки протокол огляду місця події належним чином не оформлений; також зазначає про те, що не відповідає процесуальним нормам і протокол огляду мобільного терміналу «iPhone 7» від 15 липня 2021 року. Вважає, що вказані протоколи слід визнати недопустимими доказами. Стверджує, що суди обох інстанцій не встановили фактичні обставини справи, не надали їм належну правову оцінку, не довели належними та допустимими доказами вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3

ст. 307 КК.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, є судом права, а не факту, а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначені обставини були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій і

не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог зазначених статей, а отже під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається із копії вироку, суд першої інстанції, мотивуючи висновок

про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Засуджений ОСОБА_5 , як видно з копій оскаржених судових рішень, свою

вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав і суду пояснив, що замовляв для себе через інтернет кофти і майки; коли отримав посилку з поштомату «Нової пошти» його одразу затримали працівники поліції, забрали коробки та мобільний телефон, вимагали зізнатись, що в коробках знаходяться наркотичні засоби.

Незважаючи на таку позицію засудженого, місцевий суд належним чином проаналізував і оцінив показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 .

Також суд обґрунтовано у вироку послався на дані, що містяться у: відомостях із ЖЄО ІТС ІП НПУ, рапорті о/у УСР у Львівській області ДСР НП України від 14 липня 2021 року, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14 липня 2021 року, протоколі огляду місця події від 14 липня 2021 року з фототаблицею до нього і оглянутому в судовому засіданні відео з огляду місця події, протоколі огляду предмету від 16 липня 2021 року, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 липня 2021 року, висновках експертів№СЕ-19/114-21/12088-НЗПРАП, №СЕ-19/114-21/12094-НЗПРАП, №СЕ-19/114-21/12091-НЗПРАП від 15 липня 2021 року, №СЕ-19/114-21/13021-НЗПРАП від 12 серпня 2021 року, №СЕ-19/114-21/13018-НЗПРАП, №СЕ-19/114-21/13015-НЗПРАП, №СЕ-19/114-21/13161-НЗПРАП

від 13 серпня 2021 року,№СЕ-19/114-21/13163-НЗПРАП від 16 серпня 2021 року,

№СЕ-19/114-21/13157-НЗПРАП від 18 серпня 2021 року, протоколах огляду від 15 липня та 19 серпня 2021 року, протоколі огляду предмету від 16 липня 2021 року, оглянутому в судовому засіданні відео з камер спостережень,протоколі тимчасового доступу

до речей і документів від 30 липня 2021 року та оглянутому в судовому засіданні диску, також дані інших письмових доказів, яким надана належна правова оцінка в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується

на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -

із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК.

Також, як убачається з вироку, суд першої інстанції вказав на те, що дії

ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307 КК - незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, - кваліфіковано правильно

з урахуванням наступного.

Про умисел на збут наркотичних засобів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасовки; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби не вживає, але зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, слід звертати увагу на її упакування та розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у великих розмірах, то має бути доведено, що така кількість об`єктивно перевищує потреби такої особи для власного вживання.

Як зазначив суд, в процесі судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 придбав психотропні речовини та з метою конспірації встановив на свій телефон додаток «Нової пошти» та оформив поштові відправлення на прізвище ОСОБА_17 , мав

на меті саме збут психотропних речовин, що підтверджується кількістю вилученої речовини, спосіб її упакування та розфасовки, яка є надмірним розміром для вживання однією особою, т.я. обвинувачений не перебував на обліку у нарколога та не був особою, яка постійно вживає наркотичні або психотропні речовини. Крім цього, умисел на збут психотропних речовин підтверджується також відомостями з телефону обвинуваченого, а саме фотографій місцевості із позначеннями місць здійснених «майстеркладів», та даних у вигляді геолокацій і адрес з текстовим описом вмісту та способу приховання для подальшого їх збуту. Виявлено канали у яких здійснювалося надсилання інформації щодо здійснених «майстеркладів»

ОСОБА_5 для невстановлених осіб з метою налагодження подальшого роздрібного збуту, у яких ведеться листування щодо організації наркозбувної діяльності ОСОБА_5 , а саме отримання та відправлення поштових відправлень, фасування та зберігання оптових партій наркотичних засобів та психотропних речовин, звітування про виконану роботу, розкладені «майстерклади» та залишки наркотичних засобів, отримання заробітної плати та супутні теми, що стосуються організації системи незаконного збуту психотропних речовин.

Також суд вказав на те, що критично оцінює показання обвинуваченого

ОСОБА_5 , який не визнає вини у вчиненому та вважає їх такими, що надані

з метою уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються переліченими вище доказами.

Відповідно до ст. 374 КПК у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, є законним та вмотивованим, про що також ствердив суд апеляційної інстанції, переглянувши вказане судове рішення

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 .

Погоджуючись із висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі вказав на те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених у судовому засіданні доказів, які суд оцінив у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Також, як убачається з оскарженої ухвали, суд апеляційної інстанції не залишив

без уваги доводів захисника щодо допущених, на його переконання, під час досудового розслідування істотних порушень кримінального процесуального закону.

Як зазначив суд, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим в присутності понятих ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , спеціаліста ОСОБА_18 було здійснено огляд місця події. Так, згідно з протоколом від 14 липня 2021 року та відеозаписом до нього, огляд місця події проводився у період з 16:33 до 18:02, місцем події є АДРЕСА_2 ; на вказаній ділянці перебував чоловік, який представився як ОСОБА_5 , тримав

у руці дві картонні коробки «Укрпошта» та «Нова пошта»; на запитання слідчого щодо наявності у нього заборонених речей повідомив, що «скоріш за все є, оскільки вказану посилку отримав з інтернет магазину, де здійснюють продаж наркотичних речовин». У подальшому було проведено огляд місця події з подальшим розпакуванням картонних коробок, виявлення наркотичних речовин замотаних

в одяг, проведено підрахунок та запаковування в спец пакети.

Апеляційний суд, як убачається з ухвали, ствердив про те, що огляд місця події проведено відповідно до вимог закону, за участі двох понятих та при відеофіксації, ОСОБА_5 добровільно видав коробки, тоді як працівники поліції жодних активних дій не вчиняли. Також колегія суддів зазначила, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що органом досудового розслідування був дотриманий процесуальний порядок проведення огляду місця події та складено відповідний протокол, які відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, підписаний всіма особами, які були присутні під час процесуальної дії, зауважень з боку учасників процесуальної дії не надходило.

Крім того, колегія суддів вказала на неспроможність твердження апелянта про невідповідність протоколу огляду місця події вимогам ст. 104 КПК. Як зазначив суд, протокол у повній мірі відповідає вимогам ст. 104 КПК, а додатки до протоколу - належним чином виготовлені, упаковані, а також засвідчені підписом слідчого.

Також апеляційний суд зазначив і про те, що доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_5 не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається

з матеріалів кримінального провадження, у тому числі з протоколу затримання

від 14 липня 2021 року, до затримання ОСОБА_5 о 18:31

у присутності понятих на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КК, про це було повідомлено центр надання безоплатної правової допомоги, а також його матір - ОСОБА_19 , останньому було повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено право отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Апеляційний суд при цьому звернув увагу, що протокол затримання складався

за участю понятих, підписаний усіма учасниками, у тому числі ОСОБА_5 , жодних зауважень чи доповнень до протоколу затримання не було.

При цьому, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції правильно зазначив, що затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням,

є несподіваною для його учасників подією, що зумовлює й неможливість забезпечити присутність захисника в той час і в тому місці, де може відбутися таке затримання.

Також суд апеляційної інстанції вказав на безпідставність тверджень сторони захисту про незаконне затримання обвинуваченого під виглядом огляду місця події з метою не допущення до нього адвоката, оголошення йому його прав та незаконне вилучення коробки та мобільного телефону, оскільки під час судового розгляду

у суді першої інстанції було встановлено, що адвокат прибув на місце події, мав конфіденційну розмову з ОСОБА_5 .

Крім того, зазначив суд і про необґрунтованість доводів захисника щодо визнання недопустимим доказом протоколу огляду від 15 липня 2021 року мобільного терміналу марки «iPhone» моделі «7», вказавши, що вони є формальними, які жодним чином не впливають на зміст проведеної слідчої дії та не можуть спростувати доказ в цілому.

Окрім цього, колегія суддів, як убачається з оскарженої ухвали, погодилася

з висновками суду першої інстанції про те, що порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК,

в яких такі правила сформульовані. Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Формальні зауваження, які не впливають на зміст проведеної слідчої дії, не можуть нівелювати доказ у цілому. До такого переконання суд дійшов з врахуванням правових висновків зазначених в постановах ВС від 13 червня 2023 року у справі №572/1861/18 (провадження №51-580км23), від 15 червня 2021 року у справі №204/6541/16-к (провадження № 51-2172км19), які на підставі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для врахування іншими судами при застосуванні таких норм права. З цих же підстав, як вказала колегія суддів, суд першої інтенції правомірно відхилив зауваження сторони захисту, зазначені під час огляду в судовому засіданні речових доказів щодо відсутності

на деяких зіп-пакетах прізвищ понятих та вказав, що за клопотанням сторони захисту спеціаліст ОСОБА_14 та оперативні працівники, прізвища яких зазначені

в протоколі огляду місця події, були усі допитані під час судового розгляду і надали послідовні показання, які узгоджуються між собою, з показаннями не тільки спеціаліста, оперативних працівників, слідчого, а й з поясненнями знайомої обвинуваченого - свідка ОСОБА_15 ; послідовні показання надали в судовому засіданні і поняті.

Отже, постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370, 374,

419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.

З наведеними в оскаржених вироку та ухвалі висновках погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Таким чином, Суд не вбачає підстав для скасування оскаржених судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Личаківського районного суду м. Львова

від 27 листопада 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3