Справа № 699/627/24
Номер провадження № 1-кс/699/141/24
УХВАЛА

щодо арешту майна

12.04.2024 м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000064 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

УСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064.

Клопотання обґрунтовується наступними доводами.

10.04.2024 до відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від поліцейського СРПП відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 про те, що 10.04.2024 під час патрулювання в АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , який за допомого забороненого знаряддя лову сіток та підсака, здійснював вилов риби.

Відомості про вказану подію 10.04.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Проведеним оглядом місця події виявлено та в подальшому вилучено рибу карась 3 шт. та знаряддя лову 2 сітки та підсак.

Постановою від 10.04.2024 вилучені під час проведення огляду місця події заборонене знаряддя лову 2 сітки і підсак та рибу карась 3 шт. визнано речовими доказами в межах кримінального провадження.

У період з 01 квітня по 20 травня 2024 року заборонено лов (добування) водних біоресурсів у весняно - літній період природного відтворення (нересту) в 2024 році на водних об`єктах Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області.

Крім того забороняється добування (вилов) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову.

З метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) дізнавач просить накласти арешт на карась 3 шт. та знаряддя лову 2 сітки та підсак.

Знаряддя лову дізнавач просить залиши для подальшого зберігання в кімнаті речових доказів відділення поліції, та надати дозвіл на реалізацію риби за результатом розгляду іншого клопотання.

Загальний розмір шкоди за відомостями органу досудового розслідування складає 4743,00 грн.

У судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 підтримав клопотання.

Власник вилученого майна ОСОБА_6 , будучи повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення дізнавача, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом кримінального правопорушення. Згідно з положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дізнавач у судовому засіданні стверджував, що арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

За ч. 1 ст. 249 КК України передбачена відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

Отже, відповідальність за кримінальне правопорушення проти довкілля, передбачене ст. 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду.

Відповідно до примітки до ст. 248 КК України, істотною є шкода, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків та у двісті п`ятдесят та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Відповідно до чинного законодавства України у 2024 році розмір податкової соціальної пільги становить 1514,00 грн. (3028,00 грн. 50% = 1514,00 грн). Тобто для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум становить 1514,00 грн.

Таким чином, для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 249 КК України необхідна наявність істотної шкоди в розмірі 378500,00 грн і більша (1514,00 х 250).

Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК визначена обов`язковість призначення експертизи щодо визначення шкоди довкіллю.

Станом на дату розгляду справи матеріали не містять висновку експерта щодо розміру завданої шкоди.

Відповідно до наявного у справі розрахунку збитків, виконаних з урахуванням такс Постанови КМУ від 06.10.2021 № 1039, розмір збитків складає 4743,00 грн.

Разом з тим, допоки у справі не проведена експертиза, на те що шкода є істотною можуть вказувати, зокрема, такі дані: знищення нерестовищ риби; вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі; добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено, тощо. Якщо внаслідок вчинених дій істотна шкода не настала, винна особа за наявності до того підстав може нести відповідальність за ч. 3 або ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Така позиція викладена, зокрема, у постанові ВС від 21.04.2021 у справі № 708/392/18.

Аналогічні роз`яснення містяться в абз. 4 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» від 10.12.2004 № 17, згідно з якими відповідальність за злочин, передбачений ст. 249 КК України, настає лише за умови, що діями винної особи заподіяно істотну шкоду. На те, що шкода є істотною, можуть вказувати, зокрема, такі дані:

- нищення нерестовищ риби;

- вилов риби в період нересту, нечисленних її видів або тих, у відтворенні яких є труднощі;

- добування великої кількості риби, водних тварин чи рослин або риби чи тварин, вилов яких заборонено.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області 25.03.2024 видано наказ «Про перенесення строків заборони на добування (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) у період нересту та затвердження переліку меж нерестовищ на водних об`єктах Черкаської області у 2024 році в районі діяльності Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області».

З наказу вбачається, що в річках та їх кореневих водах з 01 квітня по 20 травня 2024 року встановлено заборону на лов (добування) водних біоресурсів у весняно літній період природного відтворення (нересту) в 2024 році на водних об`єктах Черкаської області.

У додатку до вказаного наказу визначено Перелік меж нерестових ділянок. Так, відповідно до п. 2.1 цього Переліку, нерестовищами у річках є ділянки річки «на всьому протязі, за виключенням ділянок в адміністративних межах населених пунктів».

З доданих до клопотання у якості доказів документів (витяг з ЄРДР; постанова про доручення досудового розслідування та призначення слідчої групи від 10.04.2024; постанова про призначення групи прокурорів від 10.04.2024; рапорт від 10.04.2024; протокол огляду місця події від 10.04.2024 та фото таблиці до нього; постанова про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 10.04.2024; письмові пояснення ОСОБА_6 ; розрахунок збитків) вбачається, що подія сталася в межах населеного пункту АДРЕСА_1 .

Отже, зафіксоване у цьому кримінальному провадженні місце вилову риби вищевказаним наказом Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Черкаській області від 25.03.2024 не віднесено до нерестовищ.

Проте подію дійсно було зафіксовано у визначений період нересту (період з 01.04.2024 до 20.05.2024). Однак у такому випадку про істотність шкоди можна стверджувати лише в разі, якщо вилов здійснювався щодо нечисленних видів риби або тих, у відтворенні яких є труднощі.

З матеріалів справи не вбачається, що такий вид риби як карась відноситься до зазначених категорій риб.

При цьому слід врахувати, що вилов риби карась не заборонено, а вилов у кількості 3 штук не можна вважати виловом у великому розмірі.

Верховний суд неодноразово висловлював позицію (зокрема у постанові від 27.03.2023 у справі № 950/509/23), що в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що завдана шкода може бути істотною, оскільки вилов риби карась відбувався не на нерестовищі, а в межах населеного пункту.

З огляду на викладене органом досудового розслідування не надано доказів щодо наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Ураховуючи викладене в задоволенні клопотання про накладення арешту слід відмовити.

На підставі ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000064 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1