ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/738/24 Справа № 204/2771/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000262 від 12.03.2024 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в російській федерації, громадянин російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 травня 2024 року.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено три з п`яти заявлених ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності за скоєне ним правопорушення, з врахуванням тяжкості та невідворотності покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати чи знищити речі, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, а також незаконно впливати на інших підозрюваних, свідка та потерпілого у даному провадженні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, наявність стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, сховати чи знищити речі, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, а також незаконно впливати на інших підозрюваних, свідка та потерпілого у даному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що до клопотання слідчого не долучені належні та достовірні докази, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій.

Слідчим суддею було залишено поза увагою доводи сторони захисту, що з деяких письмових матеріалів кримінального провадження вбачається лише, що потерпілий ОСОБА_10 та підозрюваний ОСОБА_7 є знайомими між собою особами, адже раніше потерпілий перебував у трудових відносинах з підозрюваним ОСОБА_7 .

В обґрунтування підозри ОСОБА_7 сторона обвинувачення посилалась на протокол обшуку, проведеного на території автомийки «47 атмосфер». в ході якого на дивані виявлені сліди РБК та серветки поміж бильцем дивана зі слідами РБК. Натомість, стороною обвинувачення не підтверджено, що сліди РБК та серветки зі слідами РБК містять кров саме потерпілого ОСОБА_10 .

Крім того, свідок ОСОБА_11 , яка за її словами є дівчиною потерпілого, стверджує, що потерпілий приїхав у місто Дніпро для оформлення довіренності на переоформлення заводу, який ніби то належить родині ОСОБА_7 . Для цієї мети у потерпілого була запланована зустріч з ОСОБА_12 . Проте, під час допиту, потерпілий стверджував, що ніяких стосунків з родиною ОСОБА_7 на даний час немає, що відображається в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 . З чого вбачається розбіжності між показами потерпілого ОСОБА_10 та його дівчини ОСОБА_11 .

На думку захисника, з вищевикладеного вбачається, що підозра ОСОБА_7 , складена та ґрунтується лише на показах потерпілого ОСОБА_10 , який є раніше судимою особою, на відміну від ОСОБА_7 .

Також захисник посилає на необґрунтованість висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Обґрунтування ризиків захисник вважає стандартним і формальним обґрунтуванням сторони обвинуваченням, що не підтверджується належними доказами таких доводів сторони обвинувачення, є абстрактними, а також не відображає реальність таких ризиків.

Сторона захисту не може погодитись з доводами суду про підвищений ризик переховування з огляду на введення військового стану у країні, з огляду на репутацію ОСОБА_7 та наявність у останнього відзнак великої кількості відзнак за його активну волонтерську діяльність та допомогу батальйонам ЗСУ.

Суд не взяв до уваги важливі обставини, що позитивно характеризують ОСОБА_7 і свідчать про відсутність з його боку дій щодо супротиву поліції або спроб переховуватись чи ухилятись від органу досудового розслідування та суду.

В свою чергу, ОСОБА_7 має вищу освіту, здобуту в ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, що надає постійну допомогу державі у період війни, здійснює благодійну діяльність та вклади в розвиток територіальних громад, здійснює вагомі вчинки на користь держави та суспільства що підтверджується низкою відзнак.

Отже, враховуючи вищезазначене, ризики, зазначені слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, не знаходять свого підтвердження.

Слідчим суддею безпідставно не прийнято до уваги доводи сторони захисту, щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме те, що останній раніше не судимий, наявне постійне місце проживання, наявність тісних соціальних зв`язків, вік, позитивні характеризуючі обставини при цьому не надавши жодної оцінки обставинам та фактам, які б пояснили чому в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням ОСОБА_7 під вартою, не були б достатнім для унеможливлення виникненню заявлених стороною обвинувачення ризиків.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000262 від 12.03.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , в якому останній детально виклав події, що сталися 11 березня 2024 року, а саме те, що ОСОБА_7 разом з іншими особами, незаконно позбавили його волі, утримували його в окремому приміщенні на автомийці "47 атмосфер", вимагали в нього повернення неіснуючого боргу у сумі 14 000 доларів США при цьому останній та інші особи за його вказівкою нанесли йому численні тілесні ушкодження; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 від 12.03.2024, який вказав на особу під фото № 1 - ОСОБА_7 , який 11.03.2024 разом з ОСОБА_13 та іншими особами на автомийці "47 атмосфер" в м. Дніпрі, заподіяли йому тілесні ушкодження з метою примушування до повернення неіснуючого боргу (а. с. 25-26); висновком судово-медичного експерта № 696 від 12.03.2024; № 718 від 13.03.2024, на якому зафіксовано виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, їх характер та локалізація (а. с. 33, 34); протоколами огляду відеозаписів від 21.032024 з камер спостереження "Безпечне місто" на яких зафіксовано рух автомобілів в день вчиненні інкримінованих злочинів (а. с. 52-56); протоколом обшуку проведеного на території автомийки "47 атмосфер" за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено сліди РБК (а. с. 57-62), які у своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів.

Надаючи оцінку долученим до клопотання слідчого доказам, апеляційний суд звертає увагу, що потерпілий вказав на місце де його змусили сісти в авто та вказав де знаходились нотаріуси до яких його возили для оформлення довіреності на переоформлення його автомобіля і ці обставини в подальшому підтвердились і були зафіксовані вказаними відеозаписами. Також потерпілий вказав у якому приміщенні на автомийці "47 атмосфер" його утримували та наносили тілесні ушкодження і в цьому ж приміщенні в подальшому в ході обушку були віднайдені сліди речовини бурого кольору.

Також за показаннями свідка ОСОБА_11 , яка є співмешканкою потерпілого, коли останній в день та час описаних подій перестав виходити на телефонний зв`язок, вона почала постійно писати смс і дзвонити йому, тоді слухавку взяв саме ОСОБА_7 , який, як вона зрозуміла звертаючись до потерпілого, запитав чи потрібно йому ( ОСОБА_7 ) навчити її (свідка ОСОБА_11 ) з ним розмовляти. Після чого, телефон передали потерпілому. В подальшому вона зустріла потерпілого, який був весь побитий і який пояснив їй, що це зробив ОСОБА_7 разом з іншими підозрюваними у цьому провадженні.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Таким чином, доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у причетності до вчинення інкримінованих йому злочинів, апеляційний суд відхиляє з огляду на сукупність доказів, долучених до клопотання слідчого.

В даному провадженні пред`явлена ОСОБА_7 підозра не є вочевидь безпідставною, а причетність останнього до вчинення інкримінованих йому злочинів є достатньо вірогідною для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, оскільки потерпілий прямо вказує саме на ОСОБА_7 , як особу яка під примусом застосуванням насильства і тілесних ушкоджень вимагала повернення неіснуючого боргу і такі показання потерпілого узгоджуються з іншими непрямими доказами, отриманими на даному етапі досудового розслідування.

Санкція ч. 4 ст. 189 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді щодо наявності ризику у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, один з яких за правилами ст. 12 КК є особливо тяжким злочином (ч. 4 ст. 189 КК), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, що може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Крім того, колегія суддів зважає на те, що підозрюваний є громадянином російської федерації, у зв`язку з чим ризик переховування та ймовірного виїзду за кордон України, об`єктивно збільшується.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у даному провадженні, оскільки останньому відомі їх анкетні дані та місця проживання. Крім того підозрюваний з ними особисто знайомий, за вказівкою останнього інші підозрювані у справі висували незаконні вимоги потерпілому та наносили тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_7 користується певним авторитетом, використовуючий який може впливати на інших підозрюваних з метою примушування до надання тих чи інших показань.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії та органу слідства необхідно провести низку слідчих, розшукових дій, отримати висновки експертиз, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та його участь у процесуальних діях можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження захисника щодо відсутності судимості у підозрюваного та наявності місця проживання, міцних соціальних зв`язків, заохочень та нагород, суд апеляційної інстанції бере до уваги, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді і відмови у застосуванні запобіжного заходу, оскільки жодним чином не спростовують встановлених ризиків, існували на час інкримінованих йому подій, проте не слугували стримуючим фактором для ОСОБА_7 під час ймовірного вчинення злочинів.

На думку колегії суддів, враховуючи наведені обставини, а також тяжкість та характер скоєного злочину, застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії, а наведені позитивні характеристики заслуговують на увагу, однак не слугують достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.

Доводи захисника не містять нових відомостей, які б не були предметом розгляду слідчим суддею і які б мали істотне значення для вирішення клопотання слідчого та дістали належну оцінку. Крім того, твердження захисника, які зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, не можуть бути розцінені як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя не визначаючи заставу діяв відповідно до зазначених вимог закону, тому доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі досудового розслідування вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді постановлена з належним дотриманням вимог кримінального процесуального закону, є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177-178, 183, 200, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4