Справа №303/4950/19
Провадження 1-кп/303/475/21
Номер рядка статистичного звіту-93
вирок

Іменем України

28 березня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачеві кримінальне провадження №0000829 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого за частиною 3 статті 15- частини 3 статті 185 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2019 до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 15 - частини 3 статті 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні, в порядку частини 3 статті 314 КПК України, сторонами надано угоду про визнання винуватості.

Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що 23 липня 2019 року близько 16 години 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_3 за попередньою змовою з неповнолітнім (кримінальне провадження стосовно якого виділено), із корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, таємно проникли через огорожу на охоронювану територію Мукачівського районного відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, по вулиці Івана Маргітича,48 в місті Мукачеві, де зберігаються автомобілі визнані речовими доказами у кримінальних провадженнях.

На охоронюваній території вказаного відділення поліції ОСОБА_3 та неповнолітній (кримінальне провадження стосовно якого виділено), відкрили пошкоджений капот автомобіля марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , і за допомогою перочинного ножа Олаг ОСОБА_9 відрізав кабель та разом з неповнолітнім (кримінальне провадження стосовно якого виділено) умисно, таємно, намагалися викрасти з цього автомобіля акумуляторну батарею марки VARTA (12V 80 Ah 800 A (EN/SAE/GS) логотип MercedesBenz, вартість якої становить 2885 гривень.

Однак, свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, довести до кінця не змогли з причин, які не залежали від їх волі, так як у ході вчинення крадіжки були затримані на місці вчинення злочину працівниками Мукачівського районного відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області в результаті чого, були позбавлені можливості розпорядитися викраденим.

Такі дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 3 статті 15 - частини 3 статті 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненому.

Таким чином своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 3 статті 15- частини 3 статті 185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше сховище, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

28 березня 2024 року сторонами була укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнав себе винним і сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання за частиною 3 статті 15 - частини 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням статей 75,76,104 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про визнання винуватості, зазначивши що така угода відповідає положенням статей 468-471 КПК України

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 та законний представник неповнолітнього просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між стороною обвинувачення та обвинуваченим.

Потерпіла звернулася до суду з відповідною заявою про здійснення підготовчого судового засіданні у її відсутності. Також, підтвердила, що надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних мотивів.

Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчать про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в його діях, є склад злочину, передбаченого частиною 3 статті 15 частини 3 статті 185 КК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.

Згідно положень статті 12 КК України, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, відноситься до категорії тяжких злочинів. Угода, сторонами укладена до призначення судового розгляду, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.

Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкцій передбачених частиною 3 статті 185 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у виді позбавленні волі зі застосуванням статей 75,76,104 КК України допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченого.

Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.

Укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.

Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 , узгоджену сторонами угоди, міру покарання у виді у виді 3(трьох) років позбавлення волі. На підставі статті 104 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, із застосуванням статті 76 КК України

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2024 року між прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000829.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 - частини 3 статті 185 КК України.

Олагу ОСОБА_10 призначити покарання за частиною 3 статті 15 - частини 3 статті 185 КК України 03 (три) роки позбавлення волі.

На підставі статті 75,104 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем його проживання.

Речовий доказ: перочинний ніж, переданий на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтями 394,473 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1