КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.02.2024 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 12 год. 41 хв. 12.04.2024 року, включно.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного обов`язки, у разі внесення застави, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту за місцем постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/5561/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2389/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора - прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 11 891,1 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 36 006 384,1 гривень.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому зазначив, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 довгий час займав керівні посади на підприємствах рф, підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі організованої групи, до якої входять громадяни країни-агресора, а тому існує високий ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування як на тимчасово окупованій території, так і на території рф.

Також, існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та інших учасників кримінального провадження, шляхом їх умовляння, залякування чи підкупу, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Апелянт вказує, що визначаючи ОСОБА_6 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя не врахував дані, які містяться в матеріалах клопотання, обставини вчинення кримінальних правопорушень, завдані збитки державним інтересам в особі ПАТ «ЗАлК», а також майновий стан підозрюваного.

На переконання апелянта, застава в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків та запобігання встановлених ризиків.

26.02.2024 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надішли доповнення до поданої апеляційної скарги, в яких останній зазначав, що слідчим суддею не взято до уваги обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , ступінь їх небезпеки та суспільний інтерес, а саме те, що останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у складі організованої групи, до складу якої входять громадяни рф.

Крім того, ОСОБА_6 довгий час працював на керівних посадах на підприємствах, що підконтрольні вказаним особам.

Так, останній впродовж тривалого часу займав керівні посади у ПАТ «ЗАлК», ООО «Провентус - про бізнес консалтинг» (яке зареєстровано на території російської федерації), ТОВ «Глухівський кар`єр кварцитів», а отже слідчий суддя не врахував фактичний майновий стан підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000774 від 02.082023 за підозрою громадянина РФ ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 110-2 КК України, за підозрою 4г громадянина РФ ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою громадянина України ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 110-2 КК України, та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 113 КК України.

Згідно даних протоколу затримання від 13.02.2024, цього ж дня о 12 год. 41 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

13.02.2024 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у привласненні, розтраті майна та заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчиненому організованою групою та в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України, та легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, вчинених організованою групою осіб та в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. З ст. 209 КК України.

14.02.2024 слідчий в особливо важливих справах 1 відділення 2 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 11 891,1 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 36 006 384,1 гривень, та покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з місця постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.02.2024 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 12 год. 41 хв. 12.04.2024 року, включно, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту за місцем постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, їх наслідки, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Крім того, висновок слідчого судді щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не оскаржується і прокурором в апеляційній скарзі.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, п. 3 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави в максимальних межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України для вказаної категорії злочину, а саме в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 11 891,1 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 36 006 384,1 грн., про що порушує питання прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при визначенні ОСОБА_6 розміру застави одночасно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає не обгрунтованими належним чином доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення підозрюваному розміру застави у виді у розмірі 11 891,1 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 36 006 384,1 гривень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Гарантії, передбачені частиною 3 статті 5 Конвенції, покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), § 70; «Мангурас проти Іспанії [ВП]» (Mangouras v. Spain [GC]), § 78; «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 14).

За таких обставин, посилання прокурора при обгрунтуванні зазначеного в апеляційній скарзі розміру застави, виключно на розмір заподіяних збитків у кримінальному провадженні, не можуть бути належною підставою для визначення ОСОБА_6 застави саме у розмірі 11 891,1 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 36 006 384,1 гривень.

Відомостей про майновий стан підозрюваного, який би давав підстави для висновку про можливість внесення підозрюваним застави у вказаному прокурором розмірі, до апеляційної скарги не долучено та в ході апеляційного розгляду не надано. На даному етапі досудового розслідування наведених у клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора доводів є недостатньо для визначення застави у вищевказаному розмірі.

Крім того, викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи не містять обставин, які б давали підстави для обгрунтованого для висновку, що з урахуванням даних про особу підозрюваного, визначений слідчим суддею розмір застави у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., є недостатнім стримуючим заходом для підозрюваного, та не забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3