Провадження №1-кп/522/1354/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

06 березня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

під час судового розгляду кримінального провадження №0000071 від 12.02.2017 на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, колишнього директора Департаменту з питань цивільного захисту, оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Одеської обласної державної адміністрації, державного службовця 4 рангу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

інші учасники провадження:

потерпілий - ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про залучення його до кримінального провадження в якості викривача мотивуючи тим, що відомості до ЄРДР за №0000071 від 12.02.2017 були внесені на підставі його заяви в інтересах ФОП ОСОБА_7 у зв`язку з вимаганням неправомірної вигоди обвинуваченим ОСОБА_3 .

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання потерпілого, надавши суду письмові заперечення, в яких зазначили, що ОСОБА_8 не може одночасно виступати у кримінальному провадженні, заявником, потерпілим та викривачем.

Прокурор в судовому засіданні заперечував у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , зазначивши, що положення кримінально-процесуального закону, які регулюють інститут викривача у кримінальному провадженні, не мають зворотної дії у часі.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що воно є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.16-2 ч.1 ст.3 КПК України, викривач це фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Положенням ч.1 ст.53-7 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що право на винагороду має викривач, який повідомив про корупційний злочин, грошовий розмір предмета якого або завдані державі збитки від якого у п`ять тисяч і більше разів перевищують розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на час вчинення злочину.

Частиною 1 ст.130-1 КПК України встановлено, що за повідомлення про корупційний злочин, активне сприяння його розкриттю, якщо грошовий розмір предмета злочину або завдані державі збитки від такого злочину в п`ять тисяч і більше разів перевищують розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення злочину, викривачу виплачується винагорода у вигляді 10 відсотків від грошового розміру предмета корупційного злочину або від завданого державі збитку після ухвалення обвинувального вироку суду, але не більше трьох тисяч мінімальних заробітних плат, встановлених на час вчинення злочину.

Із матеріалів справи вбачається, що дане кримінальне провадження було розпочато на підставі заяви ОСОБА_6 , який звернувся із повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування. Така інформація стала йому відома у зв`язку з його підприємницькою діяльністю.

Отже, відповідно до наведених положень законодавства ОСОБА_6 є викривачем.

Водночас, діюче законодавство не встановлює заборони набуття статусу викривача особою, яка є заявником та потерпілим у кримінальному провадженні. Умови набуття такого статусу вказаними учасниками кримінального провадження не є взаємовиключними. Тому суд вважає безпідставними доводи сторони захисту в цій частині.

Доводи прокурора про те, що положення кримінально-процесуального закону, які регулюють інститут викривача у кримінальному провадженні, не мають зворотної дії у часі, суд також вважає необґрунтованими з огляду на приписи ч.1 ст. 1 КПКУ, відповідно до яких процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ЗУ «Про запобігання корупції», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_6 - задовольнити.

Залучити ОСОБА_6 в якості викривача у кримінальному провадженні №0000071 від 12.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та вручити йому пам`ятку про права і обов`язки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

06.03.2024