ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/348/24
Провадження №1-кс/477/598/24
УХВАЛА

про скасування арешту майна

14 червня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_4 подане в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за №0000050 від 08 вересня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2024 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в інтересах підозрюваної ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0000050 від 08 вересня 2023 року, в якому просить частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 березня 2024 року у цьому кримінальному провадженні на майно, що належить ОСОБА_3 на праві власності, зокрема, кошти у іноземній валюті - купюри, номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 100 (сто) штук, номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 4 (чотири) штуки, номіналом 20 (двадцять) доларів США у кількості 10 (десять) штук, всього на суму 10400 доларів США та повернути їх ОСОБА_3 .

Клопотання мотивовано тим, що 29 лютого 2024 року проведено обшук житла за місцем проживання ОСОБА_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за результатами проведення якого виявлено та вилучено, майно: а саме мобільний телефон, марки «Самсунг Galaxy F-31» 1-imei НОМЕР_1 , 2-imei -НОМЕР_7 s/n НОМЕР_8 з двома сім-картами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон, марки «iPhone 11», s/n НОМЕР_5 imei НОМЕР_6 , з сім картою оператора лайф (номер не визначений), електронною сім-картою НОМЕР_3 , зафіксованим номером НОМЕР_4 ; купюри схожі на банкноти США, номіналом 100 (сто) доларів у кількості 100 (сто) штук, номіналом 50 (п`ятдесят) доларів у кількості 4 (чотири) штуки, номіналом 20 (двадцять) доларів у кількості 10 (десять) штук, всього на суму 10400 доларів США..

У подальшому, на вищевказане майно ухвалою слідчого судді від 07 березня 2024 року накладено арешт.

На думку заявника, арешт на частину майна, що вилучене у нього під час обшуку, накладений відповідною ухвалою слідчого судді необхідно скасувати, оскільки арештовані кошти у іноземній валюті не мають жодного стосунку до вказаного кримінального провадження та не відповідають критеріям означеним в статті 98 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її захисник - адвокат ОСОБА_4 повністю підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду клопотання ОСОБА_4 не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Своєї позиції щодо поданого клопотання не зазначив.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності прокурора та слідчого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною третьою статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (частина десята статті 170 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у частині другій статті 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000050 від 08 вересня 2023 року, кваліфіковане за частиною третьою статті 332, статтею 336 КК України, за фактом ймовірного замаху на сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами та наданням засобів та усуненням перешкод організованою групою, до складу якої ввійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

З метою відшукання майна, речей і документів, які мають вагоме значення для досудового розслідування та може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, 29 лютого 2024 року проведено санкціонований обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , причетність якої до вчинення кримінального правопорушення перевіряється органом досудового розслідування, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення якого виявлено та вилучено майно, зокрема, кошти у іноземній валюті в сумі 10400 доларів США.

Постановою слідчого від 29 лютого 2024 року вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000050 від 08 вересня 2023 року.

В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 березня 2024 року накладено арешт на майно, що було вилучено 29 лютого 2024 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_3 .

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 07 березня 2024 року метою такого арешту було збереження речових доказів, що мають істотне значення для кримінального провадження.

При цьому, арешт вилученого майна обумовлений необхідністю встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується з метою вирішення питань, які мають суттєве значення для досудового розслідування та належать до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

У свою чергу, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, ОСОБА_10 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , посилається серед іншого і на необґрунтованість накладеного арешту в частині вилучених коштів, оскільки такі нею здобуто із законних джерел, в підтвердження чого долучив відповідні банківські виписки, а також витяги з реєстру поданих декларацій особи уповноваженої на виконання функцій держави, у яких відображено наявність у останньої коштів у іноземній валюті в обумовленому розмірі.

Вирішуючи питання стосовно заявленого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як вбачається з досліджених слідчим суддею матеріалів слідчому судді прокурором не надано до суду доказів, що арештоване майно дійсно може бути використаним у якості доказу в рамках даного кримінального провадження, та для подальшого забезпечення можливого цивільного позову та забезпечення відшкодування збитків, тощо.

Як встановлено під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, ухвалою слідчого судді від 20 лютого 2024 року про надання дозволу на проведення обшуку за вказаною адресою, надано дозвіл на обшуки з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема коштів набутих в результаті вчинення кримінального правопорушення, які можуть мати доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

Обшук проводився за місцем проживання основних фігурантів, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з фактами ймовірного замаху на сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами та наданням засобів та усуненням перешкод, зокрема і ОСОБА_3 .

Таким чином, згідно з прямо встановленими в ухвалі слідчого судді про проведення обшуків обмежень, в ході обшуків підлягали виявленню та можливому вилученню, в тому чи іншому порядку не будь-які речі та документи, виявлені на місці проведення обшуку, а виключно ті, щодо яких мається достатні дані для висновку поза розумним сумнівом, що вказані речі та документи, які мають відношення до фактів вчинення кримінально караних дій пов`язаних з незаконним переправленням особи через державний кордон України.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні з клопотання слідчого, зокрема, протоколу обшуку від 29 лютого 2024 року, під час проведення обшуку здійснювалося вилучення усіх коштів, що були віднайдені за місцем проживання ОСОБА_3 .

Водночас, за долученими до клопотання банківськими виписками та витягами з реєстру поданих декларацій особи уповноваженої на виконання функцій держави вбачається, що ОСОБА_3 до настання подій, за якими внесено відомості до ЄРДР у законному порядку набула право власності на кошти у іноземній валюті у розмірі, що було віднайдена під час проведення обшуку, про що зазначила у відповідній декларації.

За викладеного, на думку слідчого судді, підстав вважати, що вилучені грошові кошти, мають протиправне походження, були засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення матеріали клопотання не містять.

У свою чергу, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий у своєму клопотанні про арешт майна посилався лише на докази, отримані під час проведення негласних слідчих дій під час якого встановлено ймовірну, можливу причетність ОСОБА_3 , до вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним переправленням особи через державний кордон України.

Однак, надані слідчим матеріали не містять будь-яких об`єктивних даних вважати, що вилучені під час проведення обшуку органом досудового розслідування кошти отриманими виключно від здійснення незаконної діяльності, що мало б своїм наслідком їх утримання в порядку глави 17 КПК України.

При цьому, слідчий суддя окремо зазначає, що вказане не означає, що ОСОБА_3 не могла акумулювати зазначені кошти за місцем свого проживання, здійснюючи також і незаконну діяльність, проте доказів того, що вилучені під час обшуку кошти відповідають вказаним критеріям під час їх вилучення, під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, і до даного часу такі докази відсутні.

Таким чином, враховуючи викладене, вилучені в ході обшуку 29 лютого 2024 року кошти у іноземній валюті в сумі 10400 доларів США не можна розглядати як такі, які «здобуті від злочинної діяльності, засоби та/або знаряддя вчинення злочину, тощо» за відсутності належних та допустимих доказів цього, і, отже, вказане майно не є таким, на відшукання та вилучення якого надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні клопотання враховую також положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені вище встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про необґрунтованість накладеного 07 березня 2024 року арешту на кошти, що були вилучені за місцем проживання ОСОБА_3 та відсутність підстав для такого арешту. Доказів з приводу протилежного ні прокурором, ні слідчим під час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Відтак заявником належним чином обґрунтовано обставини, на які він посилається у клопотанні, а тому клопотання в цій частині підлягає до задоволення.

При цьому з огляду на ту обставину, що нормами частини третьої, четвертої статті 169 КПК України встановлено обов`язок слідчого, прокурора після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді, підстав для покладення обов`язку на слідчого вчинити дії з повернення арештованого майна на даному етапі досудового розслідування не вбачається.

Керуючись статтями 98, 100, 170-174, 309, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області у цьому кримінальному провадженні від 07 березня 2024 року на майно ОСОБА_3 , що було вилучено 29 лютого 2024 року, під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи по АДРЕСА_1 , а саме на купюри схожі на банкноти США, номіналом 100 (сто) доларів у кількості 100 (сто) штук, номіналом 50 (п`ятдесят) доларів у кількості 4 (чотири) штуки, номіналом 20 (двадцять) доларів у кількості 10 (десять) штук, всього на суму 10400 доларів США.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11