Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1070/2024 Справа № 641/1790/24
УХВАЛА
15 травня 2024 року м. Харків
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
Так, адвокат зазначає, що ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватись від органів досудового розслідування або суду) на обґрунтування наявності цього ризику наведено тяжкість покарання передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. ОСОБА_4 ніколи не притягався до кримінально чи адміністративної відповідальності. Не має судимості. ОСОБА_4 є військовим, має неповнолітню дитину (5 років), постійно проживає за одним і тим самим місцем проживання ( АДРЕСА_3 ), зберігає гарні стосунки із дружиною матір`ю дитини. Наразі примирився з потерпілим, відшкодував витрати на лікування. Крім цього, ОСОБА_4 вину в нанесенні тілесних ушкоджень визнає, щиро розкаюється, сприяє досудовому розслідуванню, що підтвердилось за даний місяць. Так, ОСОБА_4 добровільно надав кров, добровільно з активною позицією прийняв участь у слідчому експерименті. Зараз, всі слідчі дії проведено, очікуються результати експертизи. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3. ч.1 ст. 177 КПК України) Наразі потерпілий ОСОБА_7 претензій до ОСОБА_4 не має, а ОСОБА_4 заявляє про готовність сприяти слідству, визнає вину щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Виходячи і з цих обставин впливати на свідків не має сенсу. Даний ризик є сумнівним. Ризик вчинити нові злочини та продовжити вчинення правопорушення (п.5. ч.1 ст. 177 КПК України). Даний ризик не підтверджується нічим. Прокурором не надано жодного документу про вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 . По спливу місяця інформація, щодо можливе скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст. 407 КК України не підтвердилась. Ніяких інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 не відкрито. ОСОБА_4 повідомлено в підозрі за ч.1 ст. 121 КК України, згідно якої умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. Наразі потерпілий ОСОБА_7 вже не перебуває в лікарні, проте експертиза стосовно ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ще не проведена. ОСОБА_7 вийшов із лікарні на п`ятий день, ніяких втрат органів, функцій, каліцтв, чи стійкої втрати працездатності не зазнав. ОСОБА_7 надав заяву слідчому, що ніяких претензій не має, підтверджує, що все сталося випадково.
У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_3 наполягала на задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав в повному обсязі та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Та на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності, оскільки з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за, яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, не має реєстрації у м. Харкові, та враховуючи що він проходить службу у військові частині НОМЕР_1 , місце знаходження якої в будь який момент може змінити місце дислокації в іншу область, враховуючи проведення бойових дій на території України, тим самим підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_4 у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування, які відповідно до положень ст. 95 КПК України, сприймаються лише під час судового засідання та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного висновку.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Також, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно із рішенням Європейського Суду «Харченко проти України» від 10.02.11р. яке є частиною національного законодавства, продовження тримання під вартою може бути виправданою тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості перевищує принцип поваги до особистості, а тому слідчий суддя враховує підвищену соціальну небезпеку інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яка не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а також ризик втечі, незаконне впливання на свідків та потерпілих, та вчинити нові злочини, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.
При розв`язанні питання щодо зміни запобіжного заходу, слідчий суддя виходить із того, що достатніх даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суду не надано. Таким чином, на даний час не перестали існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного під час кримінального провадження.
Крім того, враховуючи що, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 201, 309, 376 КПК України, суд, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1