Справа № 717/518/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року слідчий суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

слідчого: ОСОБА_4

власника тимчасово арештованого

майна: ОСОБА_5

розглянув клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Встановив:

Власник арештованого майна ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням у якому просить скасувати частково арешт накладений 01 березня 2024 року ухвалою Кельменецького районного суду на вилучений автомобіль «BYD», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 та дозволити йому користуватися даним автомобілем.

Згідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У якості підстав скасування арешту ОСОБА_5 зазначив, що він не може користуватись автомобілем для поїздок з метою придбання продуктів та ліків.

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль йому необхідний, і, в разі повернення автомобіля, він вивезе автомобіль до Молдови.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечують щодо задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення ОСОБА_5 , прокурора та слідчого, вважаю, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Зокрема, слідчим відділенням Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 29 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що жителі с. Медвежа Республіки Молдова ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб за грошову винагороду в сумі 3000 доларів США організували незаконне переправлення через державний кордон України Кавулі ОСОБА_7 . 29 лютого 2024 року їх затримано працівниками ДПСУ на околиці с. Зелена Дністровського району Чернівецької області на відстані 5000 м від державного кордону України.

29 лютого 2024 року під час огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль «BYD», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , на якому з метою незаконного переправлення через державний кордон України перевозили Кавулю ОСОБА_9 .

Згідно диспозиції ч.3 ст. 332 КК України передбачена відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів.

Постановою слідчого автомобіль «BYD», номерний знак НОМЕР_1 визнаний речовим доказом.

Викладені вище обставини, у їх сукупності, можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.3 ст.332 КК України.

Враховуючи наведене вважаю, що вилучене майно, а саме, автомобіль є знаряддям злочину, він відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України.

Незастосування обмеження права користування та розпорядження цим майном може призвести до приховування слідів кримінального правопорушення, перешкодить встановленню істини у справі та унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Таким чином, із метою забезпечення збереження та унеможливлення відчуження, знищення чи перетворення речового доказу, накладений арешт, на даний час є розумним та співмірним з метою забезпечення завдань кримінального провадження порівняно із тимчасовим обмеженням прав власника чи користувача майна, враховуючи також наслідки, що настали.

Власник майна не довів, що відпала потреба в подальшому застуванні арешту транспортного засобу в частині заборони відчужувати, користуватися та розпоряджатися автомобілем «BYD», номерний знак НОМЕР_1 .

Вважаю, що незастосування заборони відчужувати, користуватися та розпоряджатися автомобілем, на який накладено арешт, може призвести до приховування, пошкодження, втрати та знищення цього речового доказу.

При цьому слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має на меті вивезти арештований автомобіль до Республіки Молдова.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 про скасування арешту автомобіля «BYD», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: