Єдиний унікальний номер судової справи 462/76/24
Номер провадження 1-кс/462/555/24
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого судді

12 березня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові письмову заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року, -

встановив:

Рух справи.

11.03.2024 року (вх. № 6127) від ОСОБА_3 у Залізничний районний суд м. Львова надійшла письмова заява про відвід слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 (документ сформований у системі «Електронний суд» 11.03.2024 року).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.03.2024 року для розгляду вказаної заяви про відвід слідчого, визначено головуючого суддю ОСОБА_4 .

У той же час, 11.03.2024 року (вх. № 6126) від ОСОБА_3 у Залізничний районний суд м. Львова надійшла письмова заява про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м Львова ОСОБА_4 (документ сформований у системі «Електронний суд» 11.03.2024 року).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024 року для розгляду вказаної заяви про відвід слідчого судді, визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Суть заяви, що вирішується.

Так, заявник ОСОБА_3 , подаючи письмову заяву про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року просить суд задовольнити її письмову заяву та відвести слідчого суддю від участі у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року на стадії досудового розслідування.

Письмова заява обґрунтована зокрема тим, що у провадженні слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 знаходиться справа № 462/76/24 , кримінальне провадження №0001067 від 04.11.2024 року. Так, заявник вважає, що слідча суддя ОСОБА_4 при розгляді її скарги на бездіяльність слідчої ОСОБА_5 щодо визнання її потерпілою застосувала подвійні стандарти, зокрема, ухвалою від 16.01.2024 року скасувала постанову слідчої та зазначила, що постанова не містить обставин, які є підставами для прийняття такої постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування, відсутня оцінка посилань заявниці на заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди. Зміст постанови зводиться до перелічених норм законодавства, а ухвалою від 11.03.2024 року постанову слідчої про відмову у визнанні потерпілою (та ж сама постанова) залишила у силі.

Окремо вказано про те, що за її інформацією слідча суддя ОСОБА_4 не перебувала у нарадчій кімнаті, а була у кабінеті судді ОСОБА_6 (яка відведена від участі у кримінальному провадженні), так 03.01.2024 року слідчій судді ОСОБА_6 заявником було заявлено відвід, 04.01.2024 року слідча суддя ОСОБА_6 заявила самовідвід, 05.01.2024 року заяву ОСОБА_6 задоволено та відведено, 05.01.2024 року протоколом автоматичного визначення слідчого судді обрано суддю ОСОБА_4 . Тому вважає, що слідчого суддю ОСОБА_4 визначено з порушенням вимог Положення про автоматизований розподіл судових справ, оскільки відведена суддя ОСОБА_6 не мала права брати участі в розподілі.

Позиція учасників судового розгляду, які беруть участь у справі.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала вимоги своєї письмової заяви про відвід судді, просила суд задовольнити таку.

Слідчий суддя ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленою про дату і час проведення розгляду заяви про відвід, у судове засідання не з`явилася.

Так, з урахуванням положень ст. 81 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), судом визнано можливим проводити розгляд письмової заяви про відвід слідчого судді за відсутності судді ОСОБА_4 , якій заявлено відвід.

Розглянувши матеріали письмової заяви про відвід слідчого судді, заслухавши думку учасників судового розгляду, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника у відповідності з нормами права, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Застосоване судом законодавство при розгляді заяви.

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України найголовнішою засадою кримінального провадження є верховенство права.

Частиною 1 та 2 ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Слід окремо зазначити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.

При розгляді заяви про відвід суддя не вивчає матеріали кримінального провадження, а лише встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному процесі.

У даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року, заявник посилається, зокрема на те, що у неї є сумніви в об`єктивності та неупередженості при розгляді скарг та ухваленні рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, у сенсі п. 1 ст. 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також і у п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 року (заява № 16695/04).

Також у п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід слідчому судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п. 10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Висновки суду.

Так, суд зазначає, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних (зокрема доказів упередженості слідчого судді у розгляді кримінального провадження), які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, які передбачені зазначеними вище нормами КПК України.

Окремо суд вважає необхідним зазначити, що доводи заявника щодо необхідності відводу слідчого судді, у тому числі з підстав незгоди з його правовою позицією (незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання) прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства «nemo iudex in causa sua» (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких даного учасника справи не влаштовує.

Наведені ж у письмовій заяві про відвід слідчого судді факти не є обставинами, які у розумінні ст. 75 КПК України, виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні і не свідчать про те, що нею проявлено несправедливість чи упередженість.

Таким чином, не підтверджені припущення заявника щодо наявності сумнівів у об`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 , з наведених у її письмовій заяві мотивів, такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими.

Аналіз доводів письмової заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 свідчить про те, що така заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника та не містить підстав для відводу, отже на даний час відсутні об`єктивні обставини, які могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_4 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 75-76, 80, 81 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні письмової заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001067 від 04.11.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1