Номер провадження: 11-кп/813/260/24
Справа № 495/2132/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 24.08.2022 у к/п №0000369 від 27.02.2020 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської обл., громадянина України, працюючого по найму, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.12.2018 Білгород-Дністровським міськрайсудом Одеської обл. за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 год. громадських робіт,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік із покладенням відповідних обов`язків.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах.

Так, вироком Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 27.12.2018, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.

Згідно розпорядження Білгород-Дністровського міськрайсуду вх. № 5/11473 від 22.03.2019, яке було направлено до Білгород-Дністровського МВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, про виконання вироку, що набрав законної сили від 29.01.2019 відносно засудженого ОСОБА_9 .

Після отримання вироку на виконання засуджений ОСОБА_10 викликався до уповноваженого органу з питань пробації на 08.04.2019 для постановки на облік та роз`яснення умов та порядку відбування покарання у виді громадських робіт. За викликами засуджений до відділу пробації не з`явився. В ході проведення першочергових розшукових заходів місцезнаходження встановлено не було. За поданням уповноваженого органу пробації, засудженого ОСОБА_9 Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеській обл. 17.06.2019 оголошено у розшук.

Засудженого ОСОБА_9 розшукано та доставлено до Білгород-Дністровського МРВ ДУ «Центр пробації» в Одеській обл. Засудженому ОСОБА_11 роз`ясненні умови та порядок відбування покарання у вигляді 200 год. громадських робіт, а також був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України буде притягнутий до кримінальної відповідальності.

Також обвинуваченому ОСОБА_11 , було роз`яснено, що у відповідності до ст. 37 КВК України він зобов`язаний: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановленні судом строк громадських робіт; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, без погодження з уповноваженим органом з питань пробації не виїжджати за межі України.

У засудженого ОСОБА_9 було відібрано письмову підписку про ознайомлення з умовами відбування покарання. Засуджений під підпис отримав направлення до Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області вих. № 28/5/510-Кр-20 від 14.02.2020, згідно якого він повинен приступити до виконання громадських робіт з 17.02.2020. Також засудженому під підпис був вручений виклик до відділу з питань пробації на 19.02.2020.

Однак, 19.02.2020 засуджений за викликом до відділу пробації не прибув. Здійснено перевірку відбування покарання засудженим в Білгород-Дністровському ВП ГУНП в Одеській обл. Згідно табелю виходу на роботу засуджений ОСОБА_10 до виконання покарання у виді 200 годин громадських робіт не приступив.

21.02.2020 до відділу з питань пробації надійшла довідка з Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській обл. №42/3574 від 20.02.2020, в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_10 до виконання покарані виді 200 годин громадських робіт з 17.02.2020 по 20.02.2020 не приступив, а також довідка з Білгород-Дністровської багатопрофільної міської лікарні № 214 від 19.02.2020, в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_10 на обліку та лікуванні не перебуває.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 , маючи прямий умисел, будучи засудженим, належних висновків для себе не зробив, не бажає ставати на шлях виправлення, з`являється за викликом до відділу пробації, ухиляється від відбування покарання, знаючи про порядок відбування покарання і відповідальність, яка настає за невиконання громадських робіт, без поважних причин, умисно не з`явився на виконання громадських робіт, без поважної причини, в результаті чого не відбув громадські роботи у вигляді 200 годин.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій вказує на те, що судом 1-ої інстанції було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з таких підстав:

- обвинувачений ОСОБА_7 після постановлення вироку Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 27.12.2018, однак до повного його відбування вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, однак суд 1-ої інстанції не призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 71 КК України;

- відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення особою до повного відбування покарання, призначеного попереднім вироком нового злочину суди мають враховувати це як унеможливлення застосування ст. 75 КК України і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України».

За таких обставин, прокурор ОСОБА_12 просить скасувати вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 24.08.2022 в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст. 72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 27.12.2018 та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років 25 днів обмеження волі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти її задоволення та завив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. При цьому захисник ОСОБА_13 у судове засідання апеляційного суду призначене на 9 год. 30 хв. 21.02.2024 не з`явився, водночас обвинувачений не заперечував проти продовження апеляційного розгляду провадження його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Водночас, під час апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Статтею 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише із одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України.

Так, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальний проступок було вчинено, тобто згідно матеріалів кримінального провадження - 19.02.2020 та зазначена обставина сторонами не заперечується.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду (далі ВП ВС) в постанові від 02.02.2023 у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) сформулювала правовий висновок, згідно якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення.

Відтак, оскільки 06.09.2023 обвинувачений ОСОБА_14 був оголошений у розшук, розшукова справа була заведена 27.12.2023, та у подальшому 18.01.2024 був затриманий, відповідно з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_14 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, закінчилися строки давності, передбачені ст. 49 КК України.

З урахуванням наведених обставин, на день апеляційного перегляду вироку суду 1-ої інстанції обвинувачений має право на звернення із клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційним судом роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження на підставі положень ст. 49 КК України.

В судовому засідання апеляційного суду обвинувачений підтвердив своє розуміння зазначених норм матеріального та процесуального законів, підтримав клопотання та просив суд закрити кримінальне провадження, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про існування підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та звільнення ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Водночас, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, вирок суду 1-ої інстанції - скасуванню, а обвинувачений ОСОБА_14 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України із закриттям кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 417, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 24.08.2022 яким ОСОБА_7 визнаний винуватиму вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України на підставі п. 2) ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0000369 внесене до ЄРДР 27.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3