Справа №592/9817/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/358/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/9817/15-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.02.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно її підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки ризик переховування обвинуваченого від суду є недоведеним, останній в судові засідання 08.12.2022, 17.01.2023 і 08.02.2023 не прибув у зв`язку із клопотання про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції з іншим районним судом, яке залишилось без відповідного реагування суду, тому висновок суду про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставним. ОСОБА_7 активно сприяє розкриттю злочину, співпрацював з органами досудового розслідування.

У Ковпаківському районному суді м. Суми знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, розгляд якого по суті пред`явленого обвинувачення не завершений. У зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_7 в судові засіданні прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також просив надати дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.02.2023 ОСОБА_7 був оголошений у розшук, а також був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання для участі у розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

24.02.2023 обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий і доставлений до суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, так як останній почав систематично ухилятися від явки до суду, тому прокурор просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.02.2023 відносно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 грн, а також покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення суд першої інстанції умотивував наявністю ризику переховування від суду, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для його запобігання.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від захисника ОСОБА_9 надійшла письмова заява про розгляд провадження у її відсутність, від прокурора та обвинуваченого клопотань про участь в апеляційному розгляді відповідно вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК не надходили, тому колегія суддів вважає за необхідне здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого і вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (ч. 1-2 ст. 331 КПК).

Відповідно ч. 3 ст. 176 (глава 18) КПК, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, крім випадків, передбачених ч. 6 і 7 ст. 176 цього Кодексу ч. 1 ст. 183 КПК), а згідно ч. 4 цієї статті запобіжні заходи застосовуються: під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу, крім іншого, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК (ч. 1-2 ст. 177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухваливши рішення щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обрання саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у тому числі й те, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Колегією суддів встановлено, що в Ковпаківському районному суді м. Суми вже тривалий час на розгляді перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК.

ОСОБА_7 за своїм процесуальним статусом є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку чи іншого судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати на цій стадії кримінального процесу оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність наявних у справі доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування стороною обвинувачення того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, і може вирішувати тільки питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання до закінчення судового розгляду справи по суті.

Відповідно усталеної судової практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час розслідування кримінального правопорушення, судового розгляду (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Обвинувачений ОСОБА_7 перебував на волі без будь-якого запобіжного заходу, проте, будучи обізнаним про дати, час та місце призначених заздалегідь судових засідань, почав не з`являтися на розгляд справи. Зокрема, 08.12.2022, 17.01.2023 та 08.02.2023, подаючи при цьому неодноразово клопотання про забезпечення його участі в судовому засіданні дистанційно, будучи попередженим про обов`язок особистої явки до суду.

Отже, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано прийшов до висновків про існування ризику можливої протиправної поведінки останнього, а саме, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи, що розгляд цього кримінального провадження в суді перебуває вже тривалий час, а також тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 діяння та суворість покарання, обставини, які встановлені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що саме тримання під вартою спроможне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а ризик зазначений в клопотанні прокурора існує та доведений в судовому засіданні суду першої інстанції, а тому доводи захисника в цій частині колегія суддів до уваги не бере.

Таким чином, основною метою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Що стосується твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, співпрацював з органами досудового розслідування, хоч і мають місце, однак разом з цим, обвинувачений, будучи на волі без застосованого раніше запобіжного заходу належним чином не довів свою суспільну небезпечність, так як вчинив інше кримінальне правопорушення після повідомлення про підозру в даному провадженні, за що мав судимість, що не заперечується захисником в поданій апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі захисника не дають підстав для скасування оскарженої ухвали та обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, як про це ставить питання захисник.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.02.2023 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4