Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1364/22
Номер провадження 1-кс/530/180/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2024 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000377 внесеному до ЄРДР 29.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2024 року до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000377 внесеному до ЄРДР 29.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В клопотанні заявник просить скасувати арешт на пасажирський автобус марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «Гадяцьке АТП 15337», який поміщений на спец майданчик в АДРЕСА_1 та повернути вказаний автобус власнику.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовільнити.

Прокурор та с лідчий СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області не з`явилися у судове засідання, належним чином повідомлені.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

29.12.2022 року ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області було частково задоволено клопотання слідчої слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, по кримінальному провадженню №0000377 від 29.12.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Накладено арешт на:пасажирський автобус марки «БАЗ А079.23» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «Гадяцьке АТП 15337» та автомобіль «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ПАТ «Укргазвидобування», місцем зберігання транспортних засобів визначино спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів: АДРЕСА_1 , до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст.100 КПК України та/або до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Арешт на вищезазначене майно накладався за клопотанням слідчого з метою збереження речових доказів, а також з метою забезпечення його від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі у зв`язку з необхідністю проведення відповідних слідчих дій, в межах кримінального провадження №0000377 від 29.12.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Заявник зазначив проте, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування та процесуальне рішення не прийнято, вважає що потреба в збереженні вказаного речового доказу, а саме пасажирського автобуса марки «БАЗ А079.23» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «Гадяцьке АТП 15337» відпала. Всі необхідні слідчі дії та судові експертизи проведено, що свідчить про відсутність необхідності подальшого перебування належного автомобіля на території тимчасово затриманих транспортних засобів. Зазначений транспортний засіб перебуває на штраф майданчику, без будь-яких засобів для збереження, у зв`язку з чим піддається пошкодженню та псуванню, що в подальшому може вплинути на його подальшу експлуатацію.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно зі статтею 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як визначено в ухвалі слідчого судді, арешт накладено для реалізації викладеної у клопотанні слідчого мети відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, оскільки спірне майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, має статус речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково зокрема, слідчим суддею під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Згідно ухвали слідчого судді ,якою накладено арешт, слідчим доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, не завершено, у органу досудового слідства є необхідність у перевірці обставин скоєного злочину, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України, кримінальне провадження триває, потреба у такому арешті не відпала, а тому питання про його скасування слід вирішувати одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчуватиметься судовий розгляд.

На думку слідчого судді, зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді. Заявником при зверненні до суду не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення, у зв`язку з чим слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення внесеного клопотання про скасування арешту.

Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166,170-174 цього Кодексу.

Аналізуючи матеріали провадження суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження на даний час триває, але заявником доведено, що на пасажирський автобус марки «БАЗ А079.23» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «Гадяцьке АТП 15337», який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів: АДРЕСА_1 позбавляє його власника користування майном завдаючи значної шкоди його товарному вигляду, що негативно впливає на його технічні характеристики та викликає реальний ризик пошкодження та виведення з ладу його складових частин, подальше утримання його на штраф майданчику, завдає шкоди лакофарбовому покриттю автобуса, тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме вважає за необхідне передати пасажирський автобус марки «БАЗ А079.23» д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ТОВ «Гадяцьке АТП 15337» ОСОБА_3 . під розписку, без скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000377 внесеному до ЄРДР 29.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити частково.

Пасажирський автобус марки «БАЗ А079.23», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ТОВ «Гадяцьке АТП 15337» по кримінальному провадженні № 0000377 внесеному до ЄРДР 29.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України- передати на відповідальне зберігання під розписку з правом використання власнику ТОВ «Гадяцьке АТП 15337» ОСОБА_3 , з позбавленням права відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт, що ідентифікуються, але не позбавляючи володільця права користуватися цим автомобілем до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В частині скасування арешту майна, а саме: на пасажирський автобус марки «БАЗ А079.23» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ТОВ «Гадяцьке АТП 15337», який зберігається на майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів: АДРЕСА_1 по кримінальному провадженні № 0000377 внесеному до ЄРДР 29.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1