Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/428/24
Провадження № 1-кп/758/1001/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2024 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001251 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_4 зателефонувала своїй знайомій ОСОБА_6 та запропонувала останній придбати у неї талони на пальне, на що остання у свою чергу повідомила, що не користується автомобілем та запропонує своїм колегам та друзям, у цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

27.09.2023, приблизно о 09 год. 00 хв., до ОСОБА_4 , яка представилась працівником АЗС «WOG», звернулася ОСОБА_7 з метою придбання талонів на паливо по низькій ціні, але дана пропозиція, за словами ОСОБА_8 , діяла до 10 год. 00 хв. та ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_7 перерахувати грошові кошти за талони на паливо на банківську картку № НОМЕР_1 , на що остання погодилась.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 ввела в оману ОСОБА_7 та повідомила, що за талони на паливо можна перерахувати грошові кошти на банківську карту. Після чого ОСОБА_7 27.09.2023, приблизно о 09 год. 05 хв., здійснила грошовий переказ зі своєї банківської карти № НОМЕР_2 на банківську карту АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , у сумі 3 040 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 заволоділа перерахованими на банківську картку грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 3 131 грн, однак талони на паливо їй не віддала та грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 040 грн.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, ОСОБА_4 зателефонувала своїй знайомій ОСОБА_6 та запропонувала останній придбати у неї талони на пальне, на що остання у свою чергу повідомила, що не користується автомобілем та запропонує своїм колегам та друзям, у цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

27.09.2023, приблизно о 10 год. 00 хв. до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_10 з метою придбання талонів на паливо по низькій ціні. У цей же день ОСОБА_10 домовився з ОСОБА_4 про зустріч за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27.09.2023, приблизно о 10 год. 05 хв., ОСОБА_4 , ввівши в оману ОСОБА_10 , перебуваючи всередині приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 25 280 грн. за талони на пальне.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 на загальну суму 25 280 грн, однак талони на паливо йому не віддала та грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 25 280 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнала повністю, суду пояснила, що щиро розкаюється, планує у квітні відшкодувати потерпілим шкоду.

Від потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд вважає, що її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена раніше в силу ст. 89 КК України не судима, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, офіційно не працевлаштована, заміжня, характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченої обставин, відомостей, що характеризують її особу, тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді позбавлення волі.

З огляду на те, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, що суттєво зменшує суспільну небезпечність скоєного правопорушення, при цьому обвинувачена щиро розкаялася, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції її від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме її до правомірної поведінки.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом двох років не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: оптичний диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1