Суворовський районний суд міста Одеси
Справа №523/7172/24
Провадження №1-кс/523/2185/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.07.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду скаргу останньої особи на рішення слідчого,

в с т а н о в и в:

01 липня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла скарга захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 від 24 червня 2024 року про відмову в задоволені клопотання захисника, в кримінальному провадженні №0000032 від 15 квітня 2024 року, про встановлення особи, яка уповноважена на виконання функцій держави, на яку повинен був вплинути ОСОБА_4 , а також яка мала повноваження та можливість поставити печатки Міністерства закордонних справ України в паспортах громадян України для виїзду за кордон, та наступного допиту такої особи за участю захисника.

Прокурор процесуальний керівник в провадженні, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду скарги, в судове засідання не прибув. Про поважність причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не подав, у зв`язку із чим, за згодою захисника та слідчого, слідчий суддя розглянув скаргу при встановленій явці учасників судового розгляду.

Дослідивши скаргу, а також надані сторонами матеріали, представлені слідчим матеріали кримінального провадження №0000032 від 15 квітня 2024 року, з`ясувавши протилежні позиці сторін з приводу скарги, слідчий суддя дійшов наступного.

Відділом поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області розслідується кримінальне провадження №0000032 від 15 квітня 2024 року, за ознаками ч.3 ст.332 та ч.3 ст.369-2 КК України, в якому ОСОБА_4 підозрюють у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, а також у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненого щодо кількох осіб та з корисливих мотивів.

21 червня 2024 року захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 із клопотанням про встановлення особи, яка уповноважена на виконання функцій держави, на яку повинен був вплинути ОСОБА_4 , а також яка мала повноваження та можливість поставити печатки Міністерства закордонних справ України в паспортах громадян України для виїзду за кордон, та про наступний допит такої особи за участю захисника.

Захисник обґрунтував таке клопотання, як додатково пояснив в суді, правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 березня 2021 року, в справі №554/5090/16-к, відповідно до якої: поняття впливу охоплюється в тому числі використання дружніх, родинних, особистих стосунків з особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тощо; суб`єктом злочину, передбаченого ст.369-2 КК, може бути будь-яка особа, яка в уяві того, хто здійснює підкуп, здатна здійснити реальний вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування; отже, для впливу на таку особу необхідні обов`язкові умови, щодо взаємовідносин з такою особою, якими можуть бути дружні відносини, родинні зв`язки, якісь особисті стосунки при використанні яких, можливо досягнути певного результату, а якщо відсутні відомості, щодо особи, на яку планувалось вплинути, та яка мала певні зв`язки із особою, яка мала намір на неї вплинути, то тоді відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Оскаржуваною постановою від 24 червня 2024 року слідчий ОСОБА_3 відмовив у задоволенні зазначеного клопотання, в обґрунтування чого, як додатково пояснив в суді, послався на правову позицію Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену в постанові від 21 листопада 2022 року, в справі №991/492/19, відповідно до якої: спосіб здійснення впливу і те, чи мав місце такий вплив, перебувають поза межами об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.369-2 КК України, а тому безпосередньо сам вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави, значення для кваліфікації за вказаною статтею не мають.; фактично в цій статті йдеться про поведінку, що передує впливу на особу, уповноважену на виконання функцій держави.

Не погоджуючись із зазначеним, захисник вважає необхідним застосувати наведену в його клопотанні правову позицію суду касаційної інстанції, просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого та зобов`язати останнього встановити особу, яка уповноважена на виконання функцій держави, на яку повинен був вплинути ОСОБА_4 , а також яка мала повноваження та можливість поставити печатки Міністерства закордонних справ України в паспортах громадян України для виїзду за кордон, після чого допитати таку особу за участю захисника.

Вирішуючи скаргу, слідчий суддя зазначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 2 та 6 ст.22 КПК України).

Захисник користується процесуальними правами підозрюваного, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених ст.50 цього Кодексу, слідчому (ч.4 ст.46 КПК України).

Відповідно до положень пунктів 9,10 та 12 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний під час досудового розслідування має право: заявляти клопотання про проведення процесуальних дій; брати участь у проведенні процесуальних дій; під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу.

Клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ст.220 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається із положень ч.4 та ч.5 ст.40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

З системного аналізу зазначених положень процесуального закону вбачається, що після отримання клопотання захисника (про встановлення особи свідка, та його допит за участю захисника) слідчий, як самостійна у своїй процесуальній діяльності службова особа, зобов`язаний лише в належний спосіб розглянути таке клопотання, що 24 червня 2024 року ОСОБА_3 і було здійснено шляхом винесення постанови про відмову. Таке рішення слідчого і є предметом оцінки слідчим суддею в аспекті його вмотивованості, правильності викладених висновків та практичної доцільності в проведенні запропонованої стороною захисту слідчої дії.

Як з`ясовано із змісту оскаржуваного рішення слідчого воно є достатньо вмотивованим, і при цьому можливу особу, уповноважену на виконання функцій держави, на яку міг би вплинути підозрюваний, не встановлено, тобто в даний час відсутні навіть анкетні дані особи, яку захисник пропонує допитати за його участю.

Фактичне відхилення слідчим доводу сторони захисту про обов`язковість встановлення особи, уповноваженої на виконання функцій держави, на яку міг би вплинути підозрюваний, в даний час жодним чином не погіршує правового становища ОСОБА_4 та може бути використане стороною захисту під час можливого безпосереднього судового розгляду даного кримінального провадження в якості позиції, що виправдовує ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання захисника.

Керуючись ст.ст.303-309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 від 24 червня 2024 року про відмову в задоволені клопотання захисника, в кримінальному провадженні №0000032 від 15 квітня 2024 року, про встановлення особи, яка уповноважена на виконання функцій держави, на яку повинен був вплинути ОСОБА_4 , а також яка мала повноваження та можливість поставити печатки Міністерства закордонних справ України в паспортах громадян України для виїзду за кордон, та наступного допиту такої особи за участю захисника - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1