справа № 362/2504/23
провадження № 1-кп/362/266/24
ВИРОК

Іменем України

11.04.2024

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2021 року за № 0000422, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, працює інженером з систем безпеки ТОВ «Кардинал», має вищу освіту, неодружений, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5 ;

потерпілий ОСОБА_6 ;

представник потерпілих ОСОБА_7 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_8 .

Суд установив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

13 липня 2021 року близько 19:30 ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ» модель «ТР69У0», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись по автодорозі сполученням м. Обухів - смт. Глеваха, в межах Обухівського району Київської області, в напрямку від м. Обухів до смт. Глеваха, наближаючись до повороту ліворуч, що прямує до с. Велика Бугаївка, в порушення вимог пункту 10.1 ПДР України, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконавшись в безпечності свого маневру та не надавши дорогу автомобілю, який рухався по зустрічній смузі руху, здійснив маневр лівого повороту для виїзду на прилеглу дорогу в напрямку с. Велика Бугаївка і, перетнувши осьову лінію розділення зустрічних потоків, виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Skoda» модель «Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, рухаючись в напрямку від м. Обухів до смт. Глеваха, здійснював обгін попутним транспортних засобів по зустрічній смузі руху. В подальшому автомобіль марки «Skoda» модель «Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , втратив керованість та допустив виїзд за межі проїзної частини ліворуч, де здійснив наїзд на електроопору.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажиру автомобілю марки «Skoda» модель «Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелом 6-го грудного хребця, садна голови, рани правого колінного суглоба, що кваліфікується як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості;

- пасажиру автомобіля Skoda» модель «Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: рана на обличчі, перелом кісток черепа, крововилив під оболонку головного мозку, закритий перелом правої стегнової кістки, що кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження.

Грубі порушення водієм ОСОБА_3 вимог пункту 10.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав і надав показання, згідно з якими 13 липня 2021 року в світлу пору доби, на сухому покритті, рухався на власному автомобілі ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по трасі Т-1006 зі швидкістю 70 км/год., з рухом двохсторннім напрямком. Він рухався у напрямку Одеської траси в колоні з чотирьох автомобілів. Знизив швидкість до комфортної для повороту, увімкнув лівий показчик повороту, подивився у ліве бокове дзеркало, переконався, що немає транспортних засобів, помітив, що позаду нього рухалися 4 автомобілі. Він щільно притиснувся до смуги 1.1, даючи зрозуміти, що буде давати поворот ліворуч. Перестрахувався, сконцентрував увагу на перехресті та смузі, на яку мав намір їхати, чи немає перешкод, та здійснював поворот ліворуч. Закінчуючи маневр повороту, відчув удар, який був під кутом 45 градусів, в той час його автомобіль відштовхнуло на частину узбіччя, через мить зупинився на узбіччі, вибрався через праве пасажирське сидіння, підійшов до іншого транспортного засобу, викликав швидку, поліцію та МЧС, так як була знесене опора в діаметрі 45 см. Звернув увагу, що були знаки перехрестя, подвійне перехрестя зі зміщенням, інформаційно-показовий знак, але точне місце розташування знаків не скаже, але вони були до повороту. Перед перехрестям суцільна смуга, а на самому розривна лінія для здійснення повороту. Потерпілим шкоду не відшкодував, оскільки себе не вважає винним, бо не порушував правила дорожнього руху.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав показання, відповідно до яких вони їхали з роботи по Обухівській трасі близько 19:00 13 липня 2021 року на автомобілі «Skoda Осtavia». В машині за кермом був ОСОБА_9 , він ( ОСОБА_5 ) їхав пасажиром біля водія, за ним позаду ОСОБА_6 , а четвертим був ОСОБА_10 , який сидів позаду за водієм. Було сонячно, пряма дорога, справа поле, посадки, перед ними їхало 2 автомобілі. Коли водій автомобіля «Skoda Осtavia» почав маневр обгону, то орієнтовно хотів обігнати два автомобілі, але автомобіль виїхав та вдарив, після чого залетіли в стовп. Не бачив, який був транспортний засіб, але казали що ЗАЗ Ланос, пам`ятав як їхали, момент зіткнення не бачив, а потім після зіткнення лежав на траві, втратив свідомість, його привезли в кареті швидкої в лікарні, прокинувся в палаті, після операції. На даний час має 2 групу інвалідності, приходить енцефалограму кожні 3 місяці, лікування, реабілітацію ноги та голови, око вже не врятували. Обвинувачений до нього не приходив.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав показання, відповідно до яких 13 липня 2021 року увечері після 19:00 їхали після робочого дня додому на автомобілі «Skoda Осtavia», було жарко середина літа. У машині були ОСОБА_9 , збоку біля нього ОСОБА_5 , а позаду за пасажиром сидів він, а поруч - ОСОБА_10 , який сидів за водієм. Так як він сидів позаду, не пам`ятає чи була розмітка на дорозі, начебто хтось їхав перед ними, точно не бачив; вони їхали зі швидкістю приблизно 80 км/год. Потім їх автомобіль «Skoda Осtavia» йшов на обгін, скільки хотів обігнати машин не пам`ятає, не цікавився щодо дорожніх знаків на місці пригоди. Потім почув скрегіт заліза, секунда і втратив свідомість; моменту ДТП не пам`ятає, автомобіль з яким зіткнулися не бачив. Лежав на полі збоку, хотів піднятися, мав ЧМТ, перелом 5-6 хребта, шість ребер,зараз нога коротша на 2 мм, ніс побиті ноги. Обвинувачений не телефонував, не цікавився.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_9 надав показання, відповідно до яких 3 роки назад, 2021-2022 року точно не пам`ятає, влітку в липні місяці, друга половина дня, увечері після 18:00, він їхав за кермом автомобіля «Skoda Осtavia». Погода була сонячна. В автомобілі він був за кермом, ОСОБА_11 , позаду нього за пасажирським ОСОБА_12 , і ОСОБА_10 . Йшла колона машин, було три чи більше автомобілів в колоні, зі швидкістю близько 90 км/год, може 70 чи 80 км/год. але точно не пам`ятає. Була приривчаста лінія на дорозі та обгін дозволено, і він при швидкості 90 км/год виїхав на обгін на переривчастій лінії. Автомобіль «Ланос» побачив, вже як той виїхав миттєво прямо перед ним справа перед моментом зіткнення, не бачив у нього включеного покажчику повороту ліворуч. Такий маневр водій «Ланоса» зробив або на або трохи перед перехрестям. Зіткнення відбулося прямо на зустрічній полосі, не пам`ятає чи гальмував, їх відкинуло в поле, в`їхав в електроопору. Потім їх забрала швидка допомога, більше нічого не пам`ятає. Орієнтовно вдарив «ЗАЗ Ланоса» в центральну ліву бокову частину під кутом 45 градусів, передньою частиною автомобіля «Skoda Осtavia». Має стаж водія більше 5 років станом на 2021 рік.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав показання, відповідно до яких, 2-3 роки тому, влітку, вони їхали в сторону смт. Чабани. Було тепло, приблизно з 16-18 годин, в однополосній смузі, з розміткою на якій був розрив. Перед ними було 2-3 автомобілі по трасі. Всі транспортні засоби їхали 70 км/год. Побачив, як їх обігнав автомобіль «Шкода» зеленого кольору приблизно за 200 метрів до повороту. Автомобіль «Ланос» білого кольору їхав у колоні, а автомобіль «Шкода» пішов на обгін, і через 15 секунд відбулося зіткнення, перед поворотом на самому перехресті. Був один удар, потім автомобілі «розійшлися» і потім був другий удар автомобілів. Зіткнення відбулося посередині зустрічної дороги. Автомобіль «Ланос» трохи вийшов на зустрічну смугу, відбувся один дотик, а потім другий «дотик» автомобілів, після першого «дотику» ймовірно пробило колесо. На місці, де є «Т»-образне перехрестя, водій автомобіля «Ланос» мав право на поворот. Водій «Шкоди» їхав на обгін і вони передками зустрілися на зустрічній полосі, 1,5 м до роздільної полоси. Водій автомобіля «Ланос» не вмикав покажчику лівого повороту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав показання, відповідно до яких три роки тому, влітку, вдень, він з братом ОСОБА_13 , вони їхали на автомобілі «Тойота», брат був за кермом. Перед ними їхало мінімум два транспортні засоби, їхали зі швидкістю 70-80 км/год. Автомобіль «Ланос» був попереду колони, а автомобіль «Шкода» йшов «нормально», бо обігнав їх. Вони порівнялися одночасно. « ОСОБА_15 » догнала « ОСОБА_16 », але обігнати не змогла. Вони вдарилися бортами, в «Шкоди» правий борт, а в «Ланоса» лівий. Ще (свідок) подумав: «що творять..., вирішив потягатися..», бо «Шкода» на обгін йшла, а водій «Ланоса» міг злякати водія «Шкоди», який хотів обганяти його, але міг зробити і навмисно. Після цього автомобіль «Шкода» влетів у стовп, викликами швидку допомогу, двоє хлопців самі вилізли, а двох - забрала швидка допомога, викликали МНС. Автомобіль «Ланос» не вмикав покажчику лівого повороту.

З-поміж іншого, під час судового розгляду безпосередньо досліджені такі надані стороною обвинувачення докази:

- витяг з ЄРДР від 14 липня 2021 року № № 000422;

- протокол огляду місця пригоди зі схемою та фототаблицями від 13 липня 2021 року;

- висновок експерта № СЕ -19/111-21/34278-ІТ від 05 жовтня 2021 року;

- висновок судово-технічної експертизи СЕ-19/111-21/34291-ІТ від 03 вересня 2021 року (т.2 а.с.33-37);

- висновок судово-технічної експертизи СЕ-19/111-21/34284-ІТ від 03 вересня 2021 року;

- протоколи проведення слідчого експерименту від 07 вересня 2021 року;

- протоколи проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2021 року;

- висновок експерта № СЕ -19/111-21/59779-ІТ від 20 січня 2022 року;

- висновок експерта № 023 від 10 лютого 2022 року;

- висновок експерта № 025 від 10 лютого 2022 року;

- копія схеми організації дорожнього руху на дорозі Т-10-06 смт. Глеваха-Підгірці;

- висновок експерта № СЕ -19/111-22/37392-ІТ від 30 вересня 2021 року.

Проаналізувавши всі наявні матеріали кримінального провадження на предмет дотримання вимог закону, суд констатує, що при отриманні та фіксації доказів у даному кримінальному проваджені порушень вимог кримінального процесуального закону чи іншого законодавства не допущено; суттєві протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність і правдивість.

Суд вважає зібрані по справі та представлені докази належними, допустимими, достовірними і достатніми у взаємозв`язку для правильного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлені ОСОБА_3 обвинувачення та, здійснюючи судовий розгляд кримінального провадженні виключно в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує його діяння за частиною 2 статті 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

ІІІ. Мотиви суду щодо призначення покарання

Керуючись приписами статей 50-52, 65-67 КК України, суд виходить із такого.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений працює водієм автотранспортних засобів відділу фізичної охорони ТОВ «Кардинал-Охорона», обов`язки якого пов`язані з управленням транспортного засобу у зв`язку з патрулюванням по АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, не перебуває на обліку в лікарів нарколога чи психіатра, раніше не судимий.

Суд не встановив обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд також не встановив.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_3 в межах санкції частини 2 статті 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, чим сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Вирішуючи питання щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд виходить з такого.

За змістом частини 1 статті 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з досудовою доповіддю уповноваженого органу з питань пробації відповідно до психологічної характеристики модель протиправної поведінки для ОСОБА_3 не є типовою та не тенденцій до повторення не вбачається. За висновком уповноваженого органу з питань пробації виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також бере до уваги те, що потерпілі під час їх допиту вказували на можливість призначення обвинуваченому покарання з іспитовим строком. Однак, під час судових дебатів їхнім представником висловлена протилежна позиція.

Крім того, у випадку, що розглядається, перед судом постало питання щодо найбільш раціонального розв`язання ситуації, за якої необхідно як максимально відновити права потерпілих шляхом відшкодування завданої ним шкоди, так і вжити кримінально-правових заходів для виправлення обвинуваченого та демонстрації останньому і суспільству, що кримінальне покарання є логічним і невідворотним юридичним наслідком вчинення кримінальних правопорушень.

Оскільки ОСОБА_3 учинив хоч і тяжкий, але необережний злочин, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відомості щодо його попереднього притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, а також ураховуючи, що реальне відбування покарання перешкоджатиме якнайшвидшому відшкодуванню шкоди потерпілим, суд, ураховуючи особу обвинуваченого, вважає за можливе його виправлення без відбування покарання та дійшов висновку про наявність підстав для застосування статті 75 КК України та звільнення його від відбування остового покарання з випробуванням із максимальним іспитовим строком і покладенням установлених статтею 76 указаного Кодексу обов`язків.

ІV. Рішення суду щодо цивільного позову

Потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов, уточнений під час судового розгляду, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 100000,00 гривень.

ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_6 не визнав.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов, уточнений під час судового розгляду, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 300000,00 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_5 ОСОБА_3 також не визнав.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Ураховуючи всі фактичні обставини кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілих, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільних позовів потерпілих у повному обсязі.

V. Інші питання

Розподіл процесуальних витрат здійснюється в порядку статті 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження на застосовувались.

Керуючись статтями 100, 124, 128, 174, 369-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді:

- позбавлення волі на строк чотири роки;

- позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

2. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки і відповідно до статті 76 КК України покласти на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- попросити пробачення у потерпілих;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

3. Обчислювати іспитовий строк з для проголошення вироку.

4. Задовольнити цивільний позов ОСОБА_6 повністю.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

6. Задовольнити цивільний позов ОСОБА_5 .

7. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 300000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

8. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 8683 (вісім тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 96 копійок.

9. Речові докази:

- автомобіль марки «Skoda» модель «Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити у володінні ОСОБА_9 ;

- автомобіль марки «ЗАЗ» модель «ТР69У0» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », залишити у володінні ОСОБА_3 ;

- медичні картки ОСОБА_6 № НОМЕР_3 за період часу лікування з 13 липня 2021 року по 23 липня 2021 року, ОСОБА_5 № 122144/104157/1179 за період часу лікування з 13 липня 2021 року по 21 липня 2021 року, ОСОБА_5 № 122978/21434/1636 за період часу лікування з 13 липня 2021 року по 21 липня 2021 року повернути до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1