Справа № 331/8186/23
Провадження № 1-кп/331/334/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001998 від 02.10.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, яка має вищу освіту, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

01 жовтня 2023 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїзній часині Г-подібного паркувального майданчика магазину «АТБ-маркет», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. 6, зі сторони вул. Фортечна в напрямку вул. Дніпровська у м. Запоріжжя.

У цей час попереду, лівіше відносно руху автомобіля «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на території вказаного паркувального майданчика, пересувалась пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час подальшого руху по території зазначеного паркувального майданчику водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода ОСОБА_7 , яка йшла по вказаному паркувальному майданчику, змінила напрямок руху вліво, продовжила рух, внаслідок чого передньою лівою частиною кузова керованого автомобіля скоїла наїзд на пішохода, внаслідок чого ОСОБА_7 відкинуло на асфальтне покриття.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової комплексної фототехнічної та інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, де ІНФОРМАЦІЯ_4 померла під наглядом лікарів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа, смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-лицьової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, кісток лицьового черепа, з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, що призвело до полі органної недостатності. Останнє підтверджується повнокров`ям, розладами мікроциркуляції, вираженим набряком головного мозку; двобічною гострою зливною гнійною пневмонією з геморагічним компонентом, фібринозним плевритом; центролобурярною дистрофією печінки; гідро пічною дистрофією епітелію канальців нирок; нерівномірним кровонаповненням внутрішніх органів з переважанням повнокров`я; вогнищевим характером трупних плям.

Ушкодження виникли незадовго до надходження ОСОБА_7 в стаціонар за механізмом тупої травми.

Закрита черепно-лицьова травма виникла внаслідок ударної травматичної дії з дотичним компонентом тупим твердим предметом у праву половину голови, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до загрозливого для життя стану (полі органної недостатності), знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

ІІ. Позиція потерпілого.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказав, що розуміє, що матері не повернеш, вказав, що обвинувачена оплачувала лікування потерпілої, допомагала із похованням, просив призначити ОСОБА_4 покарання мінімальне, яке встановлене санкцією вказаної статті, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, надала пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Пояснила, що в той день вона їхала по проїзній частині парковки біля магазину АТБ-маркет. Біля магазину завжди багато ходить людей, так і потерпіла йшла вздовж машини та розмовляла по мобільному телефону. ОСОБА_4 пропустила всіх пішоходів, то почала здійснювати маневр лівого повороту, та відчула легкий удар об автомобіль. Побачивши жінку, яка лежить на землі, одразу викликала поліцію та швидку медичну допомогу. На уточнюючі питання ОСОБА_4 повідомила, що у її автомобіля широка передня ліва стійка, яка під час здійснення маневру повороту перешкоджає повному обзору, у зв`язку із чим, вона не помітила потерпілу. Після того як потерпіла опинилась в лікарні, обвинувачена разом із чоловіком приїздили до потерпілої в лікарню цікавитись її самопочуттям, оплачували лікування. Розкаялась, вказала, що всі матеріальні питання із потерпілим узгодила.

Захисник у судових дебатах не заперечувала винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення , однак призначаючи покарання, просила врахувати письмові докази, подані стороною захисту на підтвердження характеристик обвинуваченої. Так, просила врахувати, що чоловік обвинуваченої проходить військову службу, ОСОБА_4 фактично самостійно піклується про дитину, яка відвідує декілька гуртків, також вони із дитиною часто їздять автомобілем, щоб відвідати чоловіка ближче до лінії фронту. Також, просила врахувати поведінку потерпілої, яка не виявляла достатню обережність рухаючись пішим ходом по паркувальн6ому майданчику, а також поведінку обвинуваченої одразу після події. З огляду на вказані матеріали просила призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки позбавлення такого права призведе до незручних змін у житті її та їхньої сімї.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , думки обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, потерпілого, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченій обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачена також підтвердила, що їй зрозуміло, що вона обвинувачується у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, також підтвердила, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачена, потерпілий, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 з ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває, ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, є особою раніше не судимою.

Також судом враховуються надані стороною захисту матеріали, а саме, довідка про те, що донька обвинуваченої відвідує музичну школу та дитячо-юнацьку спортивну школу, документи, що підтверджують залучення чоловіка обвинуваченої до відсічі збройної агресії проти України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 щире каяття, відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Прокурор у судових дебатах просила призначити обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 2 роки.

Санкцією частини другої статті 286 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Визначаючи строк покарання суд враховує порушення правил дорожнього руху, яке допустила обвинувачена, поведінку потерпілої, відсутність даних щодо притягнення обвинуваченої до будь-якого виду відповідальності за порушення ПДР. З огляду на викладене, суд вважає, що такий стрко може бути мінімальним.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК України. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Скоєне обвинуваченою кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України, віднесено до злочинів проти безпеки руху, а тому суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченої пов`язані із порушенням обов`язковість Правил дорожнього руху України, призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок чого померла потерпіла. Отже застосування додаткового покарання відповідає характеру кримінального правопорушення, а також потягне за собою обов`язковість, для повторного отримання посвідчення водія, покращення навичок керування транспортним засобом та знання Правил дорожнього руху.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до положень частини 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на вищевикладене, арешт накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа №334/8932/23, провадження № 1-кс/334/2858/23) від 03.10.2023 року на автомобіль «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 -підлягає скасуванню.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню були проведені експертизи, висновок № СЕ-19/108-23/15635-ІТ від 13.10.2023 року, вартість якої складає 2868 грн., №КСЕ-19/108-23/16314 від 22.11.2023 року, вартість якої складає 4780,00 грн, то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України на залучення експертів, підлягають стягненню із обвинуваченої ОСОБА_4 ..

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

- диск з відеозаписом з камер відеоспостереження встановлених у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет»» за адресою м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. 6 від 01.10.2023 року залишити в матеріалах кримінального провадження

- автомобіль «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 .

Арешт на автомобіль «RENAULT LAGUNA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2023 року ( справа №334/8932/23, провадження № 1-кс/334/2858/23), - скасувати.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 7648 (сім тисяч шістсот сорок вісім) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1