Справа №:755/688/24
Провадження №: 1-кс/755/1584/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002699 від 29.07.2023 року, про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суд м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002699 від 29.07.2023 року, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що на території України діє група осіб, об`єднаних єдиним планом із розподілом функцій її учасників, направлених на досягнення спільної мети відомої всім її учасникам, які шляхом обману та зловживання довірою громадян, вчиняють шахрайські дії, які направлені на продаж побутової техніки через мережу «Інтернет» за ціною нижчої від ринкової.

З метою реалізації своїх злочинних намірів, вказані особи розміщають оголошення на веб-сайті «ОLХ» з приводу продажу товарів за ціною нижчою від ринкової, після чого покупці роблять замовлення, перераховують грошові кошти за вказаний товар, проте товари після розрахунків не отримують.

Органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

24.04.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем фактичного перебування ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено наступні речі та документи: 7 (сім) чорнових записів, карто тримач «Travelsim» з номером НОМЕР_1 , 2 (дві) сім-карти мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 3 (три) сім-карти мобільного оператора ПрАТ «Водаффон Україна» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту на вказані документи.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна був повідомлений належним чином про дату та час розгляду клопотання, відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття за судовим викликом власника майна, не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вислухавши доводи прокурора, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, та про необхідність накладення арешту на майно, на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на зазначене майно, шляхом заборони розпорядження та користування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, із забороною розпорядження та користування, а саме: 7 (сім) чорнових записів, карто тримач «Travelsim» з номером НОМЕР_1 , 2 (дві) сім-карти мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 3 (три) сім-карти мобільного оператора ПрАТ «Водаффон Україна» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: