Справа № 991/2096/24
Провадження 1-кс/991/2121/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України стосовно невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою від 06.03.2024 про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла скарга заявника ОСОБА_4 , в якій він просив: зобов`язати Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , Директора Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , іншу уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_4 від 06.03.2024 про вчинене кримінальне право порушення за ст.ст. 364, 191 КК України та видати йому відповідний витяг та пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

В обґрунтування цієї скарги ОСОБА_4 посилається на те, що ним 06.03.2024 до Національного антикорупційного бюро подано заяву про вчинення кримінальне правопорушення, в якій він просив: 1) в порядку ст. 214 КПК України внести відомості за його заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування та розпочати досудове розслідування, притягти зазначених ним осіб до кримінальної відповідальності; 2) визнати його потерпілим, видати відповідний витяг та пам`ятку про права та обов`язки потерпілого; 3) повідомити заявника про прийняте рішення письмово.

Проте за вказаною заявою відповідні відомості до ЄРДР уповноваженою особою не внесені, витяг з ЄРДР заявникові не надіслано, що стало підставою для звернення заявника до суду з даною скаргою.

Розгляд скарги здійснювався 25.03.2024.

До початку судового розгляду від директора Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 до суду надійшли пояснення по справі, в яких зазначалося про те, що до Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України надійшла заява ОСОБА_4 від 06.03.2024,зареєстрована за № НОМЕР_1 , щодо можливого незаконного внесення змін до окремого судового рішення за обставин, викладених у скарзі, та з інших питань. Листом Одеського територіального управління Національного бюро від 07.03.2024 №22-294/6827 заявника повідомлено, що у його заяві від 06.03.2024 не наведено обставин та конкретних фактів, що свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних детективам Національного антикорупційного бюро України, у зв`язку з чим відсутні достатні правові підстави для застосування Національним бюро наданих повноважень. Поряд з цим зазначено про те, що службові особи Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України в розумінні норм КПК України не є уповноваженими суб`єктами на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також не можуть розпочинати досудове розслідування, оскільки не є слідчими, дізнавачами, прокурорами. Таким чином, бездіяльність службових осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку статті 303 КПК України, відсутня. У зв`язку з наведеним просив у задоволенні скарги відмовити повністю та розглянути справу без участі представника Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, за наявними письмовими поясненнями.

Представник Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про розгляд.

Відсутність представника Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст.306 КПК України). За наведеного слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності представника за наявними у справі поясненнями.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф №1, ст.ст.303-308 цього Кодексу.

Як вбачається зі скарги, заявник просить зобов`язати Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , Директора Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , іншу уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_4 від 06.03.2024 про вчинене кримінальне право порушення за ст.ст. 364, 191 КК України та видати йому відповідний витяг та пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Поряд з цим слід зазначити, що заявником до скарги додано копію заяви про злочин від 06.03.2024, яка адресована саме до Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України та зареєстрована за №Г-3524 від 06.03.2024.

У заяві про злочин від 06.03.2024 заявник зазначив, що 24.03.2024 Верховний Суд (ВС) прийняв ухвалу по справі №420/17830/21 зобов`язати Одеську міську раду надати дозвіл на відведення земельної ділянки у власність в рамках безкоштовної приватизації за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки заявнику належить по цій адресі земельна ділянка, на яку він отримав право власності та акт, а також будови та мощення.

10.04.2023 апеляційний суд Одеської області вніс зміни в рішення ВС, які були спрямовані на не виконання ухвали ВС з метою заволодіння його майном невстановленою особою, яка має вплив на рішення міської ради.

Рішенням Одеської міської ради №1334-VIII від 19.07.2023 «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею0,0190 га, спрямованої у бік двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 » відмовлено у наданні дозволу гр. ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, спрямованої у бік двору житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В цьому рішенні рада змінила адреси земельної ділянки з АДРЕСА_3 , а також не врахувала наявність майна на цій земельній ділянці, яке належить йому на праві власності згідно техпаспорту від 12.06.2023 з 28.10.2003 за адресою: АДРЕСА_1 . Також не врахувала відповідь-лист Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 19.08.2021.

05.03.2024 заявник отримав клопотання Одеської міської ради по справі №420/1414/24, в якій рада спростовує наявність майна, хоча він надав їй на сесію усі право установчі документи, фото, наявність облаштованого виходу, мощення, гаражу, сараю, підземних комунікацій. Також в кримінальному провадженні, яке знаходить у відділі поліції (слідча ОСОБА_8 ) встановлено факт незаконного демонтажу огорожі та мощення. У справі №420/1414/24 Одеська міська рада посилається на ухвалу апеляційного суду, який незаконно вніс зміни в рішення ВС.

За наведеного, на переконання заявника, Одеська міська рада діє в інтересах невідомого забудовника або за попередньою змовою невідомою групою осіб, а саме: депутата від партії регіонів ОСОБА_9 , який є фігурантом постанов ВС від 24.06.2021 про порушення банківської таємниці, Танцюри, власником юридичної компанії, яка за попереднім змовою готує документи на сесії ради, а також особисто мера.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України.

Скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора подається за правилами ч.2 ст.132 КПК України до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно положень статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.

У примітці до ст. 45 КК зазначено, що корупційними злочинами вважаються: а) злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем; б) злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) злочин вчинено: Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії "А"; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру"; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 3692 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

З доданої до скарги заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що заявником зазначено про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 191 КК України.

Так, на переконання заявника, вказані злочини вчинені посадовими особами Одеської міської ради, які діють в інтересах невідомого забудовника або за попередньою змовою невідомою групою осіб, а саме: депутатів ОСОБА_9 та Танцюри, а також особисто мера.

Варто зауважити, що зокрема статті Особливої частини Кримінального кодексу України 364 та 191, які містяться в переліку корупційних злочинів - підсудні Вищому антикорупційному суду лише за наявності хоча б однієї з умов, встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Вказана вимога визначена законодавцем як обов`язкова.

Однак, наявність таких умов в даному випадку слідчим суддею не встановлена.

Так, зазначені у заяві ОСОБА_4 суб`єкти кримінального правопорушення, а саме посадові особи Одеської міської ради не відповідають вимогам, передбаченим п.п.1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, адже службові особи державного органу, органу місцевого самоврядування (якщо вони не належать до переліку, наведеного у п.1 ч.5 ст.216 КПК України) можуть бути суб`єктом лише у разі, коли розмір предмета злочину або завданої ними шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину. При цьому у тексті заяви про злочин не вказано конкретних відомостей про розмір завданої шкоди. Однак законодавцем визначено чіткий поріг завданих збитків, після перетину якого злочин буде підслідним саме детективам Національного антикорупційного бюро України. Такі збитки мають перевищувати в п`ятсот і більше разів розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зі змісту заяви про злочин не вбачається предмету злочину або завданої ним шкоди саме в такому розмірі.

Окрім наведеного, у заяві відсутні і дані про те, що конкретні службові особи Одеської міської ради належать до переліку, наведеного у п.1 ч.5 ст.216 КПК України та є посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких віднесено до першої та другої категорій посад.

Поряд з цим заявник у заяві про кримінальне правопорушення зазначив про вчинення злочинів депутатами Одеської міської ради та мером міста Одеси, при цьому він жодних обставин вчинення таких злочинів не навів.

Таким чином встановлено, що у заяві ОСОБА_4 від 06.03.2024 не наведено обставин та конкретних фактів, які свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних детективам Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ч.ч. 2,6 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, дізнавач невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

До того ж, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п.5 ч.1 ст.3 КПК України).

Відповідно до вимог п.п.1 п.2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, до Реєстру вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4-5 ч.5 ст.214 КПК України.

Слідчий суддя також зазначає, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

В той же час, у змісті заяви про вчинення кримінального правопорушення не зазначені будь-які обставини, що вказували б на вчинення зазначеними у заяві від 06.03.2024 особами дій, які б містили ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191, 364 КК України. До того ж заява про кримінальні правопорушення від 06.03.2024 не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що б надавали підстави для кваліфікації відомостей, викладених в повідомленні саме за ст.ст. 191, 364 КК України. Отже підстави для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

При цьому слід зазначити, що відповідно до пункту 8 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 298, реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань є, серед інших, детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Проте до штатного розкладу Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України не входять службові особи Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважені в межах компетенції, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень, до повноважень яких належить внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином працівники Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України не мають доступу до Єдиного реєстру досудових розслідувань та, відповідно, не мають повноважень щодо внесення відомостей до вказаного реєстру, про що заявнику було повідомлено листом Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України від 07.03.2024 №22-294/6827.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що з інформації, яка міститься у заяві скаржника, не вбачається наявності обов`язкових ознак (зокрема об`єктивної сторони) кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191, 364 КК України, а тому вимоги скарги ОСОБА_4 не можуть бути задоволені.

Відповідно до вимог ч.ч.1-2 ст.22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 КПК України: «Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом».

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.26 КПК України: «Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом».

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що бездіяльність уповноважених осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, яка може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, в даному випадку не встановлена.

Тож у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1