Київський апеляційний суд
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001295 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2003

за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України

на 6 років позбавлення волі;

2) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2008

за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України

на 4 роки 9 місяців позбавлення волі;

3) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2017

за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі,

підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

4) вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 27.08.2018 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України

на підставі ст.71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі,

ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 07.06.2023 звільненого умовно-достроково

на невідбутий строк 4 місяці 12 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2023 ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.08.2018, яке суд перевів у 2 місяці обмеження волі, і за сукупністю вироків ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.08.2018 і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 місяців.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_8 та правову кваліфікацію його дій, однак вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ч.1 ст.72 КК України, згідно з якою при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, внаслідок чого призначив ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Прокурор зазначає, що, призначивши обвинуваченому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі, суд мав би перевести його в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, як це передбачено п.1 ч.1 ст.72 КК України, і на підставі ст.71 КК України приєднати його до невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 12 жовтня 2023 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , побачив шприц об`ємом 10 мл з рідиною, яка містила наркотичний засіб метадон, який підібрав і поклав у сумку, і тим самим незаконно придбав та почав зберігати без мети збуту.

В подальшому близько 11 години за цією ж адресою ОСОБА_8 був зупинений працівниками поліції, які в ході обшуку вилучили у нього шприц з рідиною, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/55808-НЗПРАП від 23.10.2023 містить наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,072 г.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених досудовим розслідуванням і, відповідно, судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок протягом невідбутої частини покарання після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують, і правильно призначив йому покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, доводи прокурора, що при призначенні покарання за сукупністю вироків суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, обґрунтовані.

Згідно з ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п.п."б" п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримав, оскільки при призначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України неправильно застосував положення ст.72 КК України, перевівши більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі у менш суворий у виді обмеження волі, а не навпаки. Внаслідок цього суд призначив ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження, яке є менш суворим, ніж позбавлення волі, яке належало йому призначити.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Тому відповідно до вимог ст.ст.413, 414, 420 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставами для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції у цій частині і задоволення апеляційної скарги прокурора.

При ухваленні вироку в цій частині колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, особу винного, який неодноразово судимий, не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, невідбута частина якого становить 4 місяці 12 днів позбавлення волі, вчинив нове кримінальне протягом невідбутої частини покарання, то призначене за цим вироком покарання у виді обмеження волі належить перевести у позбавлення волі за правилами ст.72 КК України і частково приєднати до нього невідбуту частину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1/один/ рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання, яке з урахуванням правил, передбачених ст.72 КК України, відповідає позбавленню волі на строк 6 /шість/ місяців, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 /вісім/ місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Копія вироку в день його проголошення обов`язково вручається учасникам судового провадження.

На вирок суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3