Справа № 650/1297/24
провадження №1-кс/650/329/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воскресенка Іванівського району Херсонської області, громадянина України, тимчасово непрацюючого, з базовою загально середньою освітою, не депутата, не адвоката, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначив, що існують ризики передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без застосування застави.

На судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив замінити його на домашній арешт.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав позицію підозрюваного, та просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив про недоведеність заявлених прокурором ризиків в тій мірі, щоб довести доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Підозрюваний визнає свою вину, а його попередні дії до затримання спростовують наявність вказаних ризиків. Також захисник вказав на необхідність визначення для підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави у будь-якому розмірі, пославшись при цьому на обов`язок суду забезпечити право підозрюваного гарантоване кримінальним процесуальним законодавством.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, що наведені вище. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 КПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд встановив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000596 від 19 березня 2024 року, повідомленням про підозру від 20 березня 2024 року, яке було вручене останньому 20 березня 2024 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він 17березня 2024 року у вечірній час доби (більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим), перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя іншої людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , придержуючи останнього лівою рукою за тулуб, тримаючи в правій руці ніж, умисно із значною силою наніс йому ним не менше двох ударів в область життєво важливих органів, а саме: грудної клітини та серця, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень тулуба з ушкодженням внутрішніх органів, від яких останній помер на місці.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною першою статті 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

19 березня 2024 року ОСОБА_4 в порядку статті 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується:

- протоколом огляду місця події (трупа) від 19.03.2024, у ході якого було виявлено труп ОСОБА_4 , та вилучено предмети, що можуть містити сліди вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема ніж та одяг померлого;

- протоколом огляду місця події від 19.03.2024, у ході якого було виявлено відрізок паперу з плямами РБК;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , якому ОСОБА_4 розповідав, що вбив ОСОБА_7 ;

- показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , до яких 17.03.2024 ОСОБА_4 приводив ОСОБА_7 ;

- показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , який зізнався у вбивстві ОСОБА_7 та розповів про обставини вчинення вказаного злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , який показав механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, визначений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 неодружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, тимчасово не працює, житло де він зареєстрований на даний час непридатне для проживання, а тому він вимушено проживає у сусідньому будинку, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зав`язків. Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені злочину за вчинення якого, у разі визнання його винуватим, може буде призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто усвідомлення відповідальності перед законом, може спонукати підозрюваного вчинити спроби переховування з метою ухилення від покарання.

Ризик, визначений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваним незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_4 з метою уникнення покарання може вдатися до залякування чи насильства відносно свідка ОСОБА_8 , з яким на даний час вимушено проживає разом, або відносно інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою змушування їх відмовитися від наданих ними раніше показань щодо причетності його до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Ризик, визначений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваним знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_4 з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання або штучно затягувати досудове розслідування, розголошувати відомості результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо. Також, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та судового слідства.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрюваного при їх обранні будуть недостатніми за наведених вище обґрунтувань. Доводів на спростування вказаних тверджень стороною захисту наведено не було.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; репутацію підозрюваного; не повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Доводи захисника щодо недоведеності ризиків заявлених прокурором та слідчим в тій мірі, щоб бути достатніми для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу слідчий суддя вважає непереконливими міркуваннями загального характеру, оскільки вони не містять посилань на конкретні обставини, які б у достатньому ступені спростували наведені та належно мотивовані аргументи слідчого.

Той факт, що підозрюваний на даному етапі досудового розслідування свою вину у вчиненому визнає не може гарантувати його правомірну поведінку як сторони кримінального провадження в майбутньому, та таке визнання своєї вини не має юридичної сили для доведеності його вини на етапі судового слідства.

Навпаки, саме вагомість зібраних доказів та встановлена законом міра покарання з великою вірогідністю може спонукати підозрюваного до втечі, для чого в державі, яка межує з тимчасово окупованими територіями є розширені можливості, з огляду на ведення на ній бойових дій, що не дозволяє в повній мірі забезпечити контрольоване переміщення громадян.

Не наведено захисником і достатніх доводів щодо можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, адже його виконання можливе лише при достатній дисциплінованості особи, організованості та відповідальному ставленні до існуючих у суспільстві норм та правил, чого у даному провадженні не встановлено.

Так, згідно з довідкою-характеристикою наданою 20 березня 2024 року начальником СП Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області, достовірність зазначених відомостей у якій ані підозрюваним, ані захисником не була заперечена, вбачається, що ОСОБА_4 вже притягувався до адміністративної відповідальності та схильний до зловживання алкогольними напоями, тобто встановлені у суспільстві правила не є для нього достатнім стримуючим фактором, а отже існують обґрунтовані сумніви щодо відповідального ставлення ним до тих обмежень, які передбачені запропонованим захисником запобіжним заходом.

Вирішуючи питання про необхідність визначення розміру застави слідчий суддя, виходячи із положень пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України вважає, що смерть потерпілого, у спричиненні якої обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , є достатньою обставиною для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Захисник не навів доводів, які б за умови наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним умисного вбивства, що свідчить про прийнятність для нього такого способу вирішення конфлікту, як позбавлення іншої людини найціннішого життя, свідчили б про доцільність та виправданість встановлення умов для його повернення до суспільства, до вирішення питання про його винуватість або не винуватість у вчиненому, при тому, що законодавець передбачив відповідні обмеження.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у зв`язку з чим клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 59 діб, без застосування застави.

Строк дії ухвали до 17 травня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 25 березня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1