ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5546/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/867/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000247 від 01.05.2021 за частиною 3 статті 15, пунктом 7 частини 2 статті 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено, продовжено обвинуваченому строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 12 квітня 2024 року включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду змінити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує, що 02.05.2021 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані неправильно і мають кваліфікуватися за частиною 1 статті 121 КК України. Стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_6 діяв з умислом на вбивство або свідомо припускав його настання Ризики не доведені. Захисник зазначає, що судовий розгляд не проводиться, а обвинувачений перебуває в СІЗО вже майже 3 роки, в судові засідання його доставляють для того, щоб розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. 15.01.2024 у зв`язку із перенесеним ішемічним інсультом, у обвинуваченого погіршився стан здоров`я. 06.02.2024 обвинувачений був доставлений до суду з підвищеним тиском, йому було викликано медичну допомогу та він госпіталізований до медичного закладу, належне лікування в умовах слідчого ізолятора йому не надається, у зв`язку із відсутністю необхідних ліків. Зазначений факт суд взагалі не відобразив у судовому рішенні. Вважає, що в даному випадку є порушення права обвинуваченого на медичну допомогу, є катуванням. Захисник посилається на положення частини 6 статті 206 КПК України.

Прокурор, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, до суду не прибув, що з урахуванням вимог частини 4 статті 405, частини 4 статті 422-1 КПК України, не є перешкодою для проведення судового засідання за відсутності прокурора.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому злочину та покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання винуватим, та дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченою дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до ОСОБА_6 на цій стадії судового провадження більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги зміст пред`явленого обвинувачення та стадію судового розгляду, який ще триває, оскільки на даний час потерпілий та свідки не допитані безпосередньо судом, а докази не досліджені. Вказані обставини об`єктивно обумовлюють наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_6 .

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Судом першої інстанції небезпідставно зазначено, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Щодо доводів сторони захисту про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції зазначає, що на даній стадії провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Посилання захисника на необхідність іншої кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 мають бути перевірені судом першої інстанції з урахуванням всієї сукупності досліджених доказів. Суду апеляційної інстанції не надано обгрунтованих даних, які б підтверджували наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, які були б достатньою гарантією його належної процесуальної поведінки у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилання захисника на погіршення стану здоров`я обвинуваченого, та неможливість отримання належного лікування в умовах слідчого ізолятора, колегія суддів зазначає наступне. Захисником апеляційному суду надано медичну документацію ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_6 10.01.2024 переніс ішемічний інсульт. На запит суду першої інстанції від 24.01.2024 завідувачем Харківської міської медичної частини № 27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях 06.02.2024 було надано відповідь, згідно якої станом на час складання довідки загальний стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, перебуває на диспансерному обліку в медичній частині, лікарськими засобами забезпечений в повному обсязі, стаціонарного лікування, в тому числі, за межами установи, не потребує. Висновку судово-медичної експертизи, який би підтверджував неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, а також інших даних, які б свідчили про неотримання обвинуваченим належного лікування відповідно до його потреб в умовах слідчого ізолятора, суду апеляційної інстанції не надано. Разом з тим, слід звернути увагу, що обвинувачений та його захисник не позбавлений процесуальної можливості звертатись до суду першої інстанції із клопотанням про проведення судово-медичної експертизи щодо встановлення його стану здоров`я, стосовно можливості перебування його під вартою. Безпідставними є посилання захисника на вимоги частини 6 статті 206 КПК України, оскільки дана норма застосовується у випадку, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі. Обвинувачений або його захисник не позбавлені можливості звернутися в порядку статті 214 КПК України до уповноваженого органу із відповідною заявою, якщо вважають, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі вчиняються протиправні дії. Факт відсутності в слідчому ізоляторі необхідних ОСОБА_6 ліків на даний час не підтверджений, відповідно не вбачається достатніх підстав вважати, що має місце порушення права обвинуваченого на медичну допомогу, як про це зазначає захисник. Заслуговують на увагу доводи захисника щодо тривалого перебування обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового провадження. З огляду на наведене, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі захисника доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року - залишити без змін.

Роз`яснити обвинуваченому та його захиснику процесуальне право заявляти невідкладні клопотання про проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення захворювань, які перешкоджають утриманню обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора - під вартою.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду кримінального провадження, за яким обвинувачений перебуває під вартою. Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: