У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження строку тримання під вартою

(повний текст)

3 квітня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459 від 18.02.2023 клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 17.02.2023 приблизно о 22 год. 10 хв. під час вживання спиртних напоїв, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в під`їзді №2, на балконі загального користування третього поверху, в ході конфлікту ним та ОСОБА_7 останній наніс один удар ліктем своєї правої руки ОСОБА_6 в ділянку шиї зліва, та почав штовхати останнього, а ОСОБА_6 у відповідь, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, передбачаючи у стані алкогольного сп`яніння, під час бійки з ОСОБА_7 наніс останньому множинні удари кулаками по обличчю та голові. Під час нанесення ударів потерпілий впав на підлогу, а ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, продовжував наносити множинні удари кулаками та ногами по голові та обличчю ОСОБА_7 , що спричинило останньому травму голови, переломи кісток обличчя, численні переломи кісток основи та склепіння черепа, ушкодження тканини головного мозку, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість.

В подальшому ОСОБА_7 17.02.2023 о 23 год. З0 хв. було госпіталізовано до КНП «Київської міської клінічної лікарні №17», де 20.02.2023 о 22 годині 55 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень останній помер.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 08 лютого 2024 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Під час судового розгляду прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інший злочин, впливати на свідків.

Представник потерпілого думку прокурора підтримав, просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений та захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували.

Захисник подав суду письмові заперечення, в яких вказав, що кваліфікація діянню обвинуваченого дана невірно, оскільки обставини, на які посилається прокурор, стороною обвинувачення неправильно оцінені.

Ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, на думку захисника відсутні, оскільки обвинувачений не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, має сталі соціальні зв`язки та готовий виконувати всі покладені на нього обов`язки.

В зв`язку із цим, захисник просив застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 захисника підтримав, зазначив, що він не ухилявся і не збирається ухилятися від суду, вважає, що достатньо застосування щодо нього домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачують ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Судом враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, його вік.

Судом також встановлено, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: ризик незаконного впливу на свідків, ризик вчинення іншого злочину, ризик переховування від суду.

На даній стадії судового розгляду суд не може зробити висновок щодо правильності чи неправильності кваліфікації інкримінованого обвинуваченому злочину, оскільки для перевірки цього суд має комплексно дослідити всі докази, надані стороною обвинувачення. Наразі таке дослідження ще триває.

Обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, тобто здатний до вчинення дій насильницького характеру, а тому він може впливати на свідків з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин.

Свідками в даному кримінальному провадженню є цивільна дружина обвинуваченого, яка проживає у квартирі, де проживав до затримання обвинувачений та в якій було вчинено відповідне кримінальне правопорушення, що інкримінується обвинуваченому. Також обвинувачений проживав у будинку, де було вчинено кримінальне правопорушення, в якому на сьогоднішній день проживають свідки кримінального правопорушення, якими, окрім цивільної дружини, є сусіди та товариші ОСОБА_6 .

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 рішення від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти російської федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому».

Отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на даних свідків з метою зміни їх показань.

На той факт, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_6 хоч і не судимий, але щодо нього здійснюється інше кримінальне провадження, крім того, обвинувачений 8 разів притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і 2 рази за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обвинувачений розуміє, що йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у разі доведеності його вини, тому може переховуватись від суду для уникнення кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується що ОСОБА_6 вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому, його спосіб життя, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.

Зазначені ризики з минулого судового засідання не зменшилися та їх запобігання можливо лише при продовженні строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , можливість переховуватись від суду, а тому із наведених вище аргументів вважає, що альтернативні запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Дані обставини на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи із зазначеного, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 01 червня 2024 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 8 квітня 2024 р.

Суддя ОСОБА_1