УХВАЛА

22 травня 2024 року

м. Київ

справа № 125/1105/17

провадження № 51 - 4206ск22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 16 червня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року щодо нього, а також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження,

встановив:

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 16 червня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного йому за ч. 2 ст. 263 КК, у зв'язку із закінченням строків давності. Цим же вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 368 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі Верховного Суду від 29 травня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було повернуто йому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі Верховного Суду від 26 липня 2023 року засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та повернуто його скаргу на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.

На адресу Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 17 травня 2024 року від засудженого надійшла повторна касаційна скарга, в якій він порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку, разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження цих рішень.

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувану ухвалу апеляційного суду було проголошено 12 жовтня 2022 року, тоді як

повторна касаційна скарга, яка датована 30 квітня 2024 року, надійшла від засудженого ОСОБА_4 на адресу Верховного Суду 17 травня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, що ним не заперечується

з огляду на його прохання про поновлення вказаного строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження засуджений вказує на те, що ним 12 січня 2023 року було подано касаційну скаргу до Верховного Суду, проте ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2023 року її було безпідставно повернуто, оскільки Суд встановив, що її фактично було подано ОСОБА_4 до поштового відділення «Укрпошта» 12 травня 2023 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження. Вказує, що неодноразово звертався до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду з запитами з метою одержання конверта зі штампом, для того, щоб довести дійсність дати подання касаційної скарги. Однак, ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 липня 2023 року відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень, зазначивши, що касаційна скарга від 12 січня 2023 року подана саме 12 травня 2023 року, що, на думку засудженого, є помилковим. Крім того вказує, що розгляд апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції відбувся за його відсутності, а копії оскаржуваних судових рішень отримав лише 29 червня 2023 року, написавши до суду відповідну заяву.

Оцінивши поважність причин, які засуджений вказує в клопотанні у якості підстави для поновлення йому строку на касаційне оскарження рішень місцевого та апеляційного судів, колегія суддів вбачає, що підстав для задоволення цього клопотання немає з огляду на таке.

Доводи клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, які стосуються моменту його звернення із касаційною скаргою до Верховного Суду та неодноразових запитів до Суду щодо отримання конверту зі штемпелем є аналогічними доводам його попереднього клопотання, які були оцінені Судом та спростовані матеріалами касаційного провадження, про що було умотивовано зазначено в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 липня 2023 року про відмову у задоволенні його клопотання та повернення касаційної скарги.

До того ж жодних доказів на підтвердження протилежного засуджений ОСОБА_4 до касаційної скарги не долучив.

Що стосується доводів клопотання засудженого у частині того, що розгляд апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції відбувся за його відсутності,

а копії оскаржуваних судових рішень він отримав 29 червня 2023 року, а тому він не був обізнаним з мотивами постановленої ухвали, одночасно посилаючись

на правовий висновок, викладений в постанові Об`єднаної палати ККС ВС

від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, то вони є також безпідставними.

З наявних матеріалів касаційного провадження вбачається, що 12 травня

2023 року засуджений звернувся із касаційною скаргоюна вирок Барського районного суду Вінницької області від 16 червня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2022 року долучивши до неї копії оскаржуваних судових рішень (як убачається із зазначених у її змісті додатках) та наводив відповідні доводи на обґрунтування своїх вимог. Вказане свідчить, що до моменту отримання копій оскаржуваних судових рішень, такі вже були наявні у засудженого та він був обізнаний з їх мотивами, оскільки наводив доводи на їх спростування. Твердження засудженого, що текст касаційної скарги готував його знайомий, який отримав копії рішень від захисника, є голослівними та нічим не підтвердженими.

Зважаючи на наведене та за відсутності інших підстав для поновлення засудженому пропущеного строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає, що в поновленні зазначеного строку слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка

її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку

на касаційне оскарження вироку Барського районного суду Вінницької області

від 16 червня 2022 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня

2022 року щодо нього, касаційну скаргу разом із додатками повернути останньому.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3