УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Колегія суддів Володимир-Волинського міського суду Волинської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимира-Волинського, Волинської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4,12 ч.2 ст.115 КК України.

12 травня 2023 року слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області своєю ухвалою застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.05.2023 включно, без визначення розміру застави, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, знищити, сховати або змінити будь яку з речей чи документів, що мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Волинський апеляційний суд своєю ухвалою від 22 травня 2023 року залишив в силі вказане рішення слідчого судді.

Ухвалою суду від 23 травня 2023 року в підготовчому судовому засіданні продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до 21 липня 2023 року. Надалі судом неодноразово продовжувався строк тримання обвинуваченого під вартою, останній раз ухвалою суду від 04.01.2024 до 03.03.2024.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на термін 60 днів, яке обґрунтовує тим, що завершити судовий розгляд до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про продовження тримання під вартою обвинуваченого не можливо, обставини, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не зникли, ризики, якими керувався суд при обранні запобіжного заходу обвинуваченому та продовженні його строку, на теперішній час не зменшилися.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання прокурора й продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора через його необґрунтованість та безпідставність. Захисник зазначив, вказані прокурором ризики не обґрунтовані, суперечать фактичним обставинам справи, не підтверджені жодними доказами та є лише припущеннями прокурора. Докази винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення в матеріалах справи також відсутні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та надалі продовжуючи строк його дії, судом були враховані ті обставини, що ОСОБА_7 хоча раніше і не судимий, однак обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 115 ч.2 п.п.4, 12 КК України, під час досудового розслідування був оголошений в міжнародний розшук та затриманий на території Республіки Польща, що свідчить про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або змінити будь яку з речей чи документів, що мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які проживають разом з обвинуваченим в одному населеному пункті та перебувають з ним у дружніх стосунках.

Суд вважає, що ризики, існування яких було підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ст.177 КПК України, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого цього запобіжного заходу.

Обвинувачений усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може вчинити спроби переховуватись від суду, оскільки наслідки та ризик втечі ним можуть бути визнані менш небезпечними ніж можливе покарання, що загрожує в разі визнання винуватим. Перебуваючи на волі він, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або змінити будь-яку з речей чи документів, що мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні, які ще не допитані в ході судового розгляду.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

На думку суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого, на теперішній час необхідний для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Даних, які б безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, матеріали провадження не містять. Вік та стан здоров`я обвинуваченого не є перешкодою для його тримання під вартою.

Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Будь-яких обставин, які б свідчили, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що наведені прокурором ризики нічим не підтверджені, та є лише припущеннями прокурора, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне.

Як було зазначено вище, законодавцем відповідно до ст. 177 КПК України визначена наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України.

Тобто, ризики це не факти вчинення якогось діяння, а можлива небезпека будь-якого несприятливого результату, поєднання ймовірності та наслідків настання несприятливих подій.

Також є такими, що не заслуговують на увагу суду доводи сторони захисту про те, що більш м`який запобіжний захід, зможе запобігти ризикам, визначеним у ст.177 КПК України, оскільки враховуючи встановлені обставини, а також особу обвинуваченого, вони є непереконливими.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів причетності обвинуваченого до злочину, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що на стадії судового розгляду суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, усі доводи сторони захисту, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою слід задовольнити.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд не визначає йому розмір застави.

Керуючись ст.ст.177,183, 197, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», на строк 60 днів, тобто до 28 квітня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 04.03.2024.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3