Справа № 521/4786/23
Номер провадження:1-кп/521/760/24
УХВАЛА

04 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

при судовому розгляді кримінального провадження №521/4786/23 щодо:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсоні, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді колегії суддів Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю ризиків вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Окрім цього, прокурор вважала за доцільне не визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора. При цьому обвинувачений та його захисник, кожен окремо, просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, встановлений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.01.2024, спливає 18.03.2024. Закінчити судовий розгляд з постановленням судового рішення до вказаної дати не уявляється можливим з об`єктивних причини.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Частиною 6 статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Прокурор у своєму клопотанні зазначила, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду вказує те, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічне позбавлення волі. Вказані обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчиняти дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (запобігання спробі незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні), вказує те, що у кримінальному провадженні у суді ще не допитано всіх свідків, покази цих свідків мають суттєве значення у кримінальному проваджені. Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час працював у «Північній виправній колонії (№90)» він добре знайомий з працівниками вказаної державної установи, тому перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом, безперешкодно зможе впливати на вищезазначених свідків, з метою зміни ними показів та ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів вважає, що ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд також враховує наступні обставини: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей.

Доводи захисника в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, на думку суду, немає.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Таким чином, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, судовий розгляд не завершено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 314-315, 334, 372 КПК України, суд

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на дві місяці (60 днів), тобто до 02.05.2024 включно.

Розмір застави, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків, не визначати.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до Державної установи «Одеського слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя

ОСОБА_9