Справа № 643/2810/24
Провадження № 1-кп/643/523/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000404 від 27.01.2024, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, особи з інвалідністю 2 - групи з дитинства, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за підозрою у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2024 близько о 21:40 год., ОСОБА_5 , знаходилась за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де у останньої виник конфлікт із співмешканцем ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_5 , перебуваючи в стані неосудності, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який має колюче-ріжучі властивості, в ході конфлікту, тримаючи його в правій руці, нанесла клинком вищевказаного ножа один удар в область живота ОСОБА_7 , чим спричинила останньому проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням тонкої кишки, множинними ушкодженнями брижі тонкого кишечника, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В подальшому, 27.01.2024 у КНП ХОР «Обласна клінічна травматологічна лікарня», незважаючи на надану медичну допомогу, ОСОБА_7 помер. Причиною смерті ОСОБА_7 стало колото-різане поранення живота з ушкодженням внутрішньочеревних органів, течія якого супроводжувалась масивною кровотечою, що призвело до крововтрати.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 на контакт з судом не виходила, ніяких заперечень стосовно клопотання не висловила, покази суду не надала, на питання не відповідала, причину такої поведінки суду не зазначила.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 , показала, що вона є матір`ю ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю з дитинства другої групи, та перебувала на обліку у лікаря психіатра. ОСОБА_8 , ОСОБА_5 разом зі своїм співмешканцем мешкали в різних кімнатах за одною адресою: АДРЕСА_1 . Між нею та ОСОБА_5 в 20-х числах січня 2024 року виник конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого ОСОБА_5 почала випроваджувати її з кімнати, де відпочивав на той час ОСОБА_7 , штовхала її. ОСОБА_7 заступився за неї відштовхнув ОСОБА_5 , яка сіла на ліжко, а потім взяла ніж в руку та вдарила ним ОСОБА_7 в область живота, та відразу побігла з кімнати в приміщення кухні. Вона тим часом побігла до сусіда ОСОБА_9 за допомогою, який відразу викликав швидку, яка по приїзду госпіталізувала ОСОБА_7 . В свою чергу, співробітники поліції, які раптово приїхали, забрали ОСОБА_5 та ножі з квартири.

В суді свідок ОСОБА_9 показав, що мешкає по сусідству з ОСОБА_8 , її донькою ОСОБА_5 та співмешканцем ОСОБА_5 - ОСОБА_7 26.01.2024 після 23-00 годин від сусідки ОСОБА_8 дізнався, що помер ОСОБА_7 , якого вдарила ножом ОСОБА_5 . Він відразу викликав швидку та поліцію, до квартири сусідів він не заходив, та йому не відомо де в той час перебувала ОСОБА_5 , у якої з дитинства є психічні проблеми зі здоров`ям.

Факт вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, також підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів у кримінальному провадженні, які є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми доказами для прийняття процесуального рішення.

Витягом з ЄРДР за № 0000404 від 27.01.2024, який свідчить, що 26.01.2024 до чергової частини Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , про те що її сусідка з кв. АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 спричинила ножове порання своєму співмешканцю ОСОБА_7 в область живота. Рапортами інспектора Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 від 27.01.2024 ( а.с. 104, 109-111).

Фактичними даними, відображеними в протоколі огляду місця події від 26.01.2024 з фототаблицею за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 112-119).

Даними протоколу огляду трупу від 27.01.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.133-134).

Даними протоколу проведенням слідчого експерименту від 18.03.2024 за участю свідка ОСОБА_8 , в ході проведення якого, свідок показала час, місце та механізм спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (а.с.146-150).

Судово-медичної експертизи № 10-12/329-С/24 від 01.03.2024, актом судово-медичного дослідження № 13/139-с/24 від 28.02.2024, відповідно до висновку яких причиною смерті ОСОБА_7 стало колото-різане поранення живота з ушкодженням внутрішньочеревних органів, течія якого супроводжувалась масивною кровотечою, що призвело до крововтрати. Між колото-різаним пораненням живота та настанням смерті є причинний зв`язок (а.с. 174-177, 190-191).

Судово-медичної експертизи № 10-14/9-с/24/10-12/329-С/24 від 11.03.2024, згідно висновка якої, колото-різане поранення, яке було встановлене при експертизі трупа ОСОБА_7 , могло бути заподіяне ножом, який представлений на експертизу та має відповідні характеристики для спричинення встановлених ушкоджень, який був вилучений в ході проведення огляду місця події 27.01.2024 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 192-194).

Висновками судово-імунологічної експертизи № 14/229-С/24 від 16.02.2024, №14/165-с/24 від 29.01.2024, відповідно до яких, кров від трупа ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. На фрагменті тканини, вилученій в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_7 не виключається (а.с.159-160, а.с. 189).

Висновок експерта від 29.01.2024 за №16/404-с/2024, свідчить, що в крові трупа ОСОБА_7 метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено. (а.с.178).

Судово-медичної експертизи № 10-14/11-С/24/10-12/329-С/24 від 20.03.2024, відповідно до висновка якої: з урахуванням локалізації та кількості ушкоджень на трупі ОСОБА_7 , механізм його утворення (одне колото-різане поранення), який відтворений в ході проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 відповідає об`єктивним судово-медичним даним, які були отримані при експертизі трупа (а.с.195-198).

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_5 .

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, доведено поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , даних в ході судового розгляду, а також сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимогами ч. 1 ст. 18 КК України визначено, що суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно з вимогами ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Положеннями ч. 1 ст. 513 КПК України визначено, що, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №105 від 15.02.2024, ОСОБА_5 на теперішній страждає на хронічне психічне захворювання у формі деменції внаслідок епілепсії. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебувала в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішні час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом (а.с.164-168).

Більш того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2024 застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (а.с.145).

ОСОБА_5 є особою з інвалідністю 2-гої групи з дитинства, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 1994 року, неодноразово лікувалася в психіатричній лікарні, діагноз: деменція внаслідок епілепсії, контакт з хворою малопродуктивний у зв`язку з грубим зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, емоційно нестабільна, ригідна, на питання відповідає невпопад, стає злобною, стан різко афектується, про що свідчить довідка КНП ХОР «ОКПЛ № 3» від 31.01.2024 та довідка КНП ХОР «ОКПЛ № 3» від 30.01.2024. (а.с. 139, 143). ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судима, має реєстрацію та постійне місце мешкання.

Таким чином, в момент вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 перебувала у стані неосудності, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України виключає кримінальну відповідальність особи, однак до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За змістом роз`яснень, наданих в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року, примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки остання вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, у стані неосудності та до неї необхідно застосувати примусові медичні заходи у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, оскільки за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння вона становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, може бути застосовано судом запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з ч. 2 ст. 508 КПК України, в даному випадку запобіжні заходи застосовуються до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Застосування передбачених запобіжних заходів у відповідності до ч.3 ст. 508 КПК України здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом ст. 374 КПК України суд зобов`язаний під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, прийняти рішення про запобіжний захід до набрання ним законної сили.

Враховуючи застосований до ОСОБА_5 примусовий захід медичного характеру, суд вважає необхідним до набрання ухвалою законної сили продовжити відносно неї запобіжний захід у виді поміщення особи до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вирішує питання про скасування арешту майна

Згідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92 - 95 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392, 512, 513, 516, 615 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_12 , погоджене із прокурором Салтівської окружної прокуратури в Харківської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000404 від 27.01.2024 про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, до набрання ухвалою законної сили, залишити без змін у вигляді поміщення до психіатричного закладу із суворим наглядом в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, а саме Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».

Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 після набрання ухвали законної сили - скасувати.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок - віднести на рахунок держави.

Речові докази: ніж з білою рукояткою, довжиною 22 см., який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знищити; 5 ножів, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області повернути власнику; ганчірка з нашаруванням речовини бурого кольору; сліди папілярних ліній пальців рук на 3-х ВЛС, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області - знищити; мобільний телефон «Nomi» з imei: НОМЕР_1 (який належить померлому), та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області звернути в дохід держави; CD-R із аудіо записом із діалогом з оператором «102», який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000404.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а для ОСОБА_5 протягом того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1