ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 Справа №607/23136/23 Провадження №1-кп/607/812/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002043 від 23 серпня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Петровське, Луганської області, громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 проживаючої в АДРЕСА_2 , несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

20.08.2023, близько 15 год 45 хв, обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Чумацькій в м. Тернополі, на землі виявила банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , (з безконтактною технологією проведення платежів), яка була втрачена її власником ОСОБА_5 . В цей час, в обвинуваченої ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на привласнення офіційного документа.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачена ОСОБА_3 , 20.08.2023, близько 15 год 45 хв, перебуваючи на вул. Чумацькій в м. Тернополі, в повній мірі розуміючи, що вищевказана банківська картка, яка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, підняла із землі та привласнила собі банківську картку № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 , для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_2 , яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1 п. 15.2, ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також згідно примітки до ст. 358 КК України, є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, підтверджують та посвідчує певні факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, видані повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містять передбачені законом реквізити.

Крім цього, 24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згодом Указами Президента України ОСОБА_6 строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та на даний час скасовано не було.

Так, 20.08.2023, о 16 год. 06 хв. хв, у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка попередньо заволоділа банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (з безконтактною технологією проведення платежів), яка була втрачена її власником потерпілим ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в умовах воєнного стану, 20.08.2023, о 16 год.06 хв., обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні зооцентру «Тритон», що розташований за адресою: вул. Гетьмана Мазепи, 30 у м. Тернопіль, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену банківську карту, таємно викрала з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 382 грн 00 коп, розпорядившись ними на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному зооцентрі через РОЅ-термінал.

Надалі, 20.08.2023, о 16:10 год, обвинувачена ОСОБА_3 , продовжуючи свої дії об`єднанні єдиним злочинним умислом, перебуваючи у закладі громадського харчування «McDonalds», що за адресою: вул. Гетьмана Мазепи, 30 у м. Тернопіль, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену банківську карту, таємно викрала з банківського рахунку ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 347 грн 00 коп, розпорядившись ними на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за продукти харчування у вказаному закладі громадського харчування через РОЅ-термінал.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 729,00 гривень.

Вказаними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення передбачені: ч. 1 ст. 357 КК України привласнення офіційних документів вчинене з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, визнала повністю та пояснила, що 20.08.2023, близько 15 год перебувала на вул. Чумацькій в м. Тернополі, де на землі виявила банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з безконтактною технологією проведення платежів, яку підняла із землі з корисливих мотивів та привласнила собі. Цього ж дня близько 16 год., вона перебувала у приміщенні зооцентру «Тритон», що розташований за адресою: вул. Гетьмана Мазепи, у м. Тернопіль, де провела розрахунок за товари на суму 382 грн, шляхом безконтактного розрахунку за товари через термінал. Надалі, 20.08.2023, о 16:10 год, у закладі громадського харчування «McDonalds», що за цією ж адресою розрахувалася на суму 347 грн 00 коп, за продукти харчування через термінал зазначено вище банківською картою. Щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, обіцяє не вчиняти правопорушень у майбутньому та добровільно відшкодувала завдану майнову шкоду повністю.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії:

-ч. 1 ст. 357 КК України привласнення офіційних документів вчинене з корисливих мотивів;

-ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, її вік, сімейний стан та стан здоров`я (має на утриманні малолітню дитину, яка перебуває на обліку у КНП «Обласному дитячому кардіологічному центрі ОДКЛ» Харківської обласної ради, стан здоров`я чоловіка ОСОБА_7 , (виписка із медичної карти стаціонарного хворого КНП «ТМКЛШД» ТМР №284)), а також те, що ОСОБА_3 не судима, має постійне зареєстроване місце проживання та роботи, позитивні характеристики з місця роботи, визнання нею вини у вчинених правопорушеннях, внесення коштів в якості благодійного внеску на рахунок благодійного фонду 06.02.2024; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено. Також суд враховує негативне відношення обвинуваченої ОСОБА_3 до вчинених кримінальних правопорушень, обіцянки не вчиняти злочинів у майбутньому, бажання стати на шлях виправлення.

Суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.1 ст.357 КК України у межах санкцій частини статі обвинувачення - у виді штрафу.

Однак, суд, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України, також враховує наступне.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Таким чином, суд, окрім наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , з урахуванням особи винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, наявність на утриманні малолітньої дитини (стан її здоров`я) також враховує при призначенні покарання і інші обставини, зокрема те, що обвинувачена розкаялася, шкодує та бажає змінити спосіб життя, є працівником освіти (користується повагою та авторитетом), на даний час є внутрішньо-переміщеною особою, займається благодійністю. Також, суд враховує відношення обвинуваченої до вчиненого нею кримінального правопорушення, оцінки негативно своїх дій, повернення викраденого майна та прагнення стати на шлях виправлення, обіцянки не допускати в майбутньому вчинення правопорушень.

Враховуючи викладене, суд за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при визначенні покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення та визначеного ст. 53 КК України, у виді штрафу в дохід держави, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченою ОСОБА_3 кримінальному правопорушенню передбаченому вказаною статтею.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за вчинені кримінальні правопорушення за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу, яке на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 400 (чотирьохста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 400 (чотирьохста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1