Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/138/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2024 року, якою стосовно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіка Молдови, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, не маючого на утриманців, особа з інвалідністю 3 групи з дитинства, зареєстрованого АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.127 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто з 20 год. 40 хв. 21.02.2024 року до 20 год. 40 хв. 21.04.2024 року.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2024 року, задоволено клопотання заступника начальника та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто з 20 год. 40 хв. 21.02.2024 року до 20 год. 40 хв. 21.04.2024 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 повідомлено про підозру у тому, що він 20.02.2024 близько 13 год. спільно з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прибули до житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Пройшовши до середини будинку останні виявили в ньому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які вживали спиртні напої. Після спілкування між собою ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_12 розпочали вживати спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_14 за змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, а також загальновизнані принципи і норми міжнародного права (ст.ст. 3 ч.1, 28 ч.1 Конституції України, ст.ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), з єдиним наміром на заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання та покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за те, що він раніше судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, розпочали спільно вчиняти щодо потерпілого насильницькі дії.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, 20.02.2024 близько 14 год. ОСОБА_11 підбіг до ОСОБА_7 , який на той час перебував в положення сидячи на матраці, який знаходився на підлозі та розпочав наносити хаотичні удари кулаками та ногами в область обличчя та тулуба останньому. В цей же час ОСОБА_12 підбіг до останніх та також розпочав наносити хаотичні удари кулаками та ногами в область обличчя та тулуба ОСОБА_7 , в цей час ОСОБА_15 розпочав фільмувати вказані протиправні діяння на власний мобільний телефон OSCAL моделі S 60 Pro.

Після нанесених ударів ОСОБА_7 підвівся на ноги та попрямував на вулицю, в цей час ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , не бажаючи припиняти своїх протиправних дії, які були спрямуванні на приниження людської честі та гідності, заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання ОСОБА_7 попрямували вслід за ним. Перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_11 з метою посилити моральні страждання ОСОБА_7 наніс ще два удари в область обличчя останньому після яких принижуючи людську гідність змусив ОСОБА_7 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме вмиватися сечею, при цьому принижуючи потерпілого словесно. В цей час ОСОБА_14 , маючи спільний умисел з ОСОБА_11 на приниження людської гідності продовжував фільмувати протиправні дії останнього.

Не бажаючи припиняти своїх протиправних дій, які полягали в залякуванні, направлені на злам його фізичного та морального опору, піддавали ОСОБА_7 катуванню, а саме пройшовши до середини житлового будинку, ОСОБА_15 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 умисно спільно розпочали наносити хаотичні ударив область обличчя та тулубу ОСОБА_7 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_15 , спільно з ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 спричинили потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя, гематоми обличчя, перелому нижньої щелепи зліва, перелому кісток носу.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. В даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що при прийнятті рішення про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, судом не враховано що останній раніше не судимий, є інвалідом 3 групи, стосовно нього наразі немає інших кримінальних проваджень, а тому не існує реальність та обгрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, через що застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є допустимим, оскільки зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вказує, що сторона захисту вважає недоведеним наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки враховуючи особу підозрюваного, який має постійне місця проживання на території Новоукраїнської територіальної громади, з місця реєстрації не знімався, заяв та повідомлень у правоохоронних органів, які б свідчили про готування ним нового злочину не має.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката Бірюкова в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що в провадженні СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000086 від 21.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України.

21.02.2024 року ОСОБА_10 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, який кваліфікується як тяжкий злочин, яким передбачено покарання строком від 05 до 10 років позбавлення волі, особу підозрюваного, який має повних 19 років від народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, не одруженого, малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, особа з інвалідністю 3 групи з дитинства, не працюючого, раніше не судимого.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 20.02.2024 року (а.к. 12-14), протоколом огляду місця події від 20.02.2024 року (а.к. 15-17), протоколами допиту свідків ОСОБА_16 від 21.02.2024 року (а.к. 18-21), ОСОБА_17 від 21.02.2024 року (а.к. 22-23), ОСОБА_13 від 21.02.2024 року (а.к. 24-25), ОСОБА_18 від 21.02.2024 року (а.к. 31-32), при цьому свідки попореджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації, протокол допиту потерпілого від 21.02.2024 року (а.к. 26-29), довідкою виданою лікарем ОСОБА_19 (а.к. 30), протокол допиту підозрюваного від 21.02.2024 року (а.к. 33-36).

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: - можливість ОСОБА_20 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим можна стверджувати, що у разі доведеності вини ОСОБА_15 в суді, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим, останній може вчинити спробу направлену на ухилення від органів досудового розслідування та суду; - можливість впливати на свідків та потерпілого, у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, а саме, підозрюваний ОСОБА_15 відомі анкетні дані свідків та потерпілого , а тому, може здійснити спробу впливу на останніх, з метою зміни їх показів, а в судовому засіданні, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні; - можливість продовжувати вчинення кримінального правопорушення, так як враховуючи характер злочину з проявами зухвалості та цинізму, способу вчинення, в якому останній підозрюється є достатньо підстав вважати що ОСОБА_15 продовжить скоювати подібні злочини; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що враховуючи зазначені вище ризики, наявність обґрунтованої підозри, особу підозрюваного, застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового слідства є найбільш прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України правильно не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що судом не враховано характеризуючі дані на особу підозрюваного не заслуговують на увагу, оскільки слідчим суддею при обранні запобіжного заходу належним чином враховано всі характеризуючи дані на особу підозрюваного про, що і викладено в ухвалі слідчого судді.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, особа з інвалідністю 3 групи з дитинства, раніше не судимий, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_10 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Щодо усних доводів захисника стосовно того, що докази вчинення кримінального правопорушення не доводять вину підозрюваного та щодо того, що потерпілий заперечує вчинення відносно нього ОСОБА_21 злочинних дій то на даній стадії колегія суддів позбавлена можливості надавати оцінку доказам невинуватості чи винуватості підозрюваного, та їм надасть оцінку суд першої інстанції при розгляд справи по суті.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою або визначення розміру застави.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання заступника начальника та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто з 20 год. 40 хв. 21.02.2024 року до 20 год. 40 хв. 21.04.2024 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)