Провадження № 1-в/127/225/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області 28.04.2024 звернувся з поданням начальник ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1». Згідно подання, в установі перебуває засуджений ОСОБА_4 . Підставою для перебування ОСОБА_4 в установі є ухвала Вінницького районного суду про застосування до ОСОБА_4 як обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, на адресу установи надійшов вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 місяці арешту. Вирок на даний час не виконується через застосування до обвинуваченого попереднього ув`язнення.

28.03.2024 року набули чинності зміни до КК України, згідно із якими такий вид покарання до ОСОБА_4 застосований бути не може, що зумовило звернення із вказаним поданням з проханням заміни невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні прокурор вважав, що подання слід задоволити та замінити засудженому покарання у виді 3 місяців арешту на 6 місяців обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_4 подав заяву про розгляд подання у його відсутність .

Заслухавши думку прокурора, дослідивши подання і долучені до нього документи, особову справу засудженого, суд дійшов наступного.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 місяці арешту. Вирок набув законної сили 20.10.2023 року, що підтверджено розпорядженням від 29.11.2023 року.

Згідно із вироком початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня затримання на виконання вироку суду.

Згідно із особовою справою засудженого, таке затримання не відбулось, протокол про затримання на виконання вироку у справі відсутній.

ОСОБА_4 утримується в установі не як особа, що відбуває покарання у виді арешту, а як обвинувачений в іншому кримінальному провадженні до якого застосовано попереднє ув`язнення в зв`язку з обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, вирок на даний час не виконується, ОСОБА_4 жодного дня покарання у виді арешту не відбув.

Змінами до Кримінального кодексу України, що набрали чинності 28.03.2024 року, змінено ст. 60 КК України. Згідно із новою редакцією ст. 60 КК України, покарання у виді арешту є триманням засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті, тобто вид покарання у виді арешту згідно чинного КК України може бути застосований виключно до військовослужбовців.

Вказаними змінами санкція ч. 1 ст. 309 КК України змінена, покарання у виді арешту з санкції виключено. Санкція ч. 1 ст. 309 КК України в теперішній редакції передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

ОСОБА_4 засуджений до арешту, тобто такого покарання, яке чинним КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не передбачено.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 1 ст. 74 КК України передбачено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вказана імперативна норма КК України в сукупності із новою редакцією ч. 1 ст. 309 КК України, якою виключено з переліку покарань арешт та доповнено більш м`яким видом покарання пробаційним наглядом, свідчить, що вирок щодо ОСОБА_4 слід привести у відповідність до чинного КК України, з пом`якшенням покарання.

Визначаючи вид покарання, суд зазначає, що ч. 3 ст. 74 КК України визначено необхідність заміни покарання до більш м`якого, визначеного санкцією, яким згідно чинною редакцією КК України є пробаційний нагляд.

Так, ст. 51 КК України визначає види покарання, які у вказаній нормі мають ранжований порядок від найм`якшого штрафу, до найсуворішого довічного позбавлення волі. Саме за змістом ст. 51 КК України визначається яке покарання по відношенню до іншого є більш м`яким чи суворішим.

Згідно ст. 51 КК України пробаційний нагляд визначений як більш м`який вид покарання ( п.7-1), а арешт як більш суворий (п. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Введення законодавцем до санкції ч. 1 ст. 309 КК України більш м`якого покарання та виключення арешту, в сукупності із вимогами ст. 5 КК України, свідчить, що цей закон пом`якшує кримінальну відповідальність і має зворотню дію в часі.

Вирішуючи питання щодо строку пробійного нагляду, суд керується ч. 3 ст. 74 КК України, яка визначає, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

Максимальною межею пробаційного нагляду, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, є пробаційний нагляд на строк до п`яти років, тобто три місяці арешту (реального покарання), мають бути замінені на максимальний строк покарання пробаційного нагляду (5 років), яке не передбачає позбавлення волі.

Так, згідно ч. 1 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд є покаранням, що полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Таким чином заміна реального (яке слід відбувати з ізоляцією від суспільства) покарання хоча і меншого строку на покарання більшого строку, проте без ізоляції від суспільства, є пом`якшенням становища засудженого.

При цьому суд положення ст. 72 КК України для визначення строку покарання не застосовує, як про це просив прокурор, з огляду на те, що ч. 3 ст. 74 КК України стаття 72 КК України згадується лише у відношенні до зарахування відбутого покарання при переведенні одного покарання в інше більш м`яке.

Так, згідно ч. 3 ст. 74 КК України відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

ОСОБА_4 покарання у виді арешту не відбуває та не відбував, що свідчить про відсутність підстав для здійснення вказаного зарахування та застосування вимог ст. 72 КК України.

Позиція прокурора про необхідність заміни покарання у виді арешту на покарання у виді обмеження волі не ґрунтується на загальних засадах кримінального провадження щодо неможливості погіршення становища засудженого та вимогах ст. 5 КК України, оскільки обмеження волі є більш суворим видом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537,539 КПК України, ст. 5, 51, 59-1, 72, 74, 309 КК України, -

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Привести вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2023 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до Кримінального кодексу України в чинній редакції.

Замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, призначене вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 місяців арешту.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 5 років пробаційного нагляду.

На підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки засудженого ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: