Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/270/24
Номер провадження 1-кп/948/128/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка кримінальне провадження № 0000037 від 12.02.2024р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працює, не депутата, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

1)11.10.2012р. Машівським районним судом за ст. ст. 185 ч.ч.1, 2, 75 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

2)30.09.2013р. Полтавським районним судом Полтавської області за ст. ст. 187 ч.4, 69, 71 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна. Звільнений 14.01.2020р. по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

в с т а н о в и в :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та кваліфікація дій особи

12.02.2024 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці біля господарства розташованого в АДРЕСА_2 , на ґрунті виниклої сварки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс їй один удар обухом сокири по правій руці, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді перелому середньої третини правої ліктьової кістки з садном на шкірі, яке відповідно до висновку експерта № 45 від 13.02.2024 року кваліфікується, як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

За таких обставин, дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю та показав, що проживає в селищі Машівка навпроти домогосподарства потерпілої з якою є сусідами. 12.02.2024р. він спільно з потерпілою ОСОБА_5 та її чоловіком вживали спиртні напої, після чого, між ними виникла сварка та вони розійшлися. Десь близько 18.00 год. він почув, що хтось стукає у ворота, відчинив хвіртку, вийшов на вулицю та помітив, що чоловік потерпілої б`є у ворота сокирою, а тому між ними виникла сутичка, під час якої він вихватив сокиру, і замахнувся на сусіда, але той заховався за свою жінку, у зв`язку з чим він обухом сокири завдав удар по правій руці потерпілої. Після цього, він викинув сокиру та пішов додому. В скоєному щиро кається, дуже шкодує про вчинене, а тому після цих подій вибачався перед потерпілою, купляв продукти, давав їй кошти та допомагав по господарству.

Крім повного визнання обвинуваченим вини по висунутому обвинуваченню, суд вважає, що його винуватість в скоєному злочині, підтверджується іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, які суд у відповідністю з ч.3 ст. 349 КПК України визнав досліджувати недоцільним, оскільки вони ніким не оспорюються. Учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання є: вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

4.Мотиви призначення покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він проживає в АДРЕСА_1 , виконкомом Машівської селищної ради характеризується позитивно, оскільки на засіданні адмінкомісії не розглядався (а.с.64), згідно довідки КНП «Машівська лікарня» за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався (а.с.63), раніше судимий за ст. ст. 185 ч.ч.1, 2, 187 ч.4, 310 ч.1, 125 ч.1 КК України, судимості за ст. ст. 310 ч.1, 125 ч.1 КК України погашені (а.с.65-66).

Згідно досудової доповіді існує висока ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення, а тому його виправлення без позбавлення та обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, доцільно покласти додатковий обов`язок, щодо заборони виїзду за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с.33-36).

При обранні покарання обвинуваченому, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як нетяжкий, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, вжиття заходів для відшкодування шкоди потерпілій, відношення до злочину та обставини його вчинення, що потерпіла не наполягає на суворому покаранні і дійшов висновку, що необхідним та достатнім покаранням обвинуваченому для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі призначене в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України в розмірі наближеному до максимальної межі.

З огляду на викладене, оскільки обвинувачений ніде не працює, суд не вбачає підстав для призначення йому більш м`якого покарання у виді виправних робіт.

Разом з тим, враховуючи те, що потерпіла наразі не має до обвинуваченого жодних претензій, позитивну характеристику обвинуваченого по місцю проживання, суд вважає за доцільне застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на мінімальний строк, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

5. Мотив ухвалення рішення щодо речових доказів

Долю речового доказу, який зберігається у СПД № 1 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України і вважає, що сокиру - слід передати потерпілій, як власнику (а.с.71).

6. Мотив рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

За ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 13.02.2024р. (а.с.47) накладено арешт на речовий доказ сокиру, але оскільки судом вирішено її долю, шляхом повернення потерпілій, а відтак з наведених підстав, арешт майна на цю річ необхідно скасувати.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України в період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у справі: сокиру повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 13.02.2024р. скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1