Справа № 953/1400/24
н/п 1-кс/953/2792/24
"19" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
17 квітня 2024 року о 09 год. 41 хв. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання прокурора ОСОБА_3 , в якому він просить накласти арешт шляхом заборони користування на речі виявлені вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: -мобільний телефон «Redmi» у прозорому полімерному чохлі imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , в середині із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону - НОМЕР_4 , сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» із номером мобільного телефону НОМЕР_5 , предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 80 штук із серійним номером АВ28635564КВ2 кожна. Власником вищезазначених предметів являється підозрюваний ОСОБА_4 . Місцем зберігання майна просить визначити згідно «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», а саме камеру схову СУ ГУНП в Харківській області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2024 до СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали з УМП ГУНП в Харківській області, що працівниками поліції отримано інформацію про громадянина України ОСОБА_5 , який налагодив канал незаконного переправлення через державний кордон України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації до лав ЗСУ, та за грошову винагороду переправляє останніх з території Харківської області до Білгородської області Російської Федерації поза встановлених пунктів пропуску.
07.04.2024 у період часу з 12 год 50 хв по 16 год 35 хв на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, яке перелічене в прохальній частині клопотання.
Вилучені в ході проведення обшуків предмети та документи мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, оскільки є засобами вчинення кримінального правопорушення, можуть містити на собі інформацію вчинення кримінального правопорушення та в подальшому будуть необхідні для проведення судових експертиз.
08.04.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру про те що він підозрюється в сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
09.04.2024 ухвалою Київського районного суду міста Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.06.2024 включно.
Враховуючи наведене, у органу досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вищезазначені вилучені предмети з метою недопущення їх знищення та забезпечення збереження доказів і повного та об`єктивного досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду в системі «Електронний суд» спрямував заяву про розгляд клопотання за його відсутності у зв`язку зі службовою зайнятістю, та просив його задовольнити в повному обсязі.
Власник майна в судове засідання не доставлявся, повідомлявся у встановленому законом порядку. Від представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, та відсутності власника майна, та зауважень, доповнень не має.
07.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2024 слідчим було проведено обшук, та вилучено майно, яке зазначене в протоколі обшуку, та в прохальній частині клопотання прокурора про арешт майна.
07.04.2024 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
08.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
В зв`язку з вищевикладеним, прокурором було підготовлено клопотання про арешт майна, яке 08.04.2024 направлено на адресу Київського р/с м. Харкова для подальшого розгляду, однак ухвалою слідчого судді від 10.04.2024 клопотання було повернуто прокурору, та встановлено строк в 72 год. для усунення недоліків, яка була отримана слідчим 16.04.2023 о 09.30 год. Після усунення недоліків прокурором повторно 17.04.2024 о 09 год. 41 хв. спрямовано клопотання про арешт майна.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Також матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилучених під час обшуку грошових коштів ознакам речових доказів, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, а тому походження вказаних грошових коштів, стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вилучені, під час обшуку грошові кошти підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя зазначає, що вказані грошові кошти вилучені під час проведення обшуку відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.
За наявністю таких відомостей, питання належності грошових коштів, саме вилученої суми коштів, під час обшуку, належить з`ясовувати в межах досудового розслідування.
Разом з тим, накладення арешту на грошові кошти не позбавляє можливості зацікавлених осіб під час досудового розслідування надати всі необхідні відомості щодо походження грошових коштів.
Крім того, відомості щодо кваліфікації злочину, які внесено до ЄРДР не є остаточними, оскільки пов`язані з попередньою кваліфікацією дій, які можуть в подальшому уточнюватись. Також, в межах досудового розслідування можуть бути виявлені нові епізоди протиправної діяльності певних осіб.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі та майно є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення злочинів, які необхідно вивчити, зокрема шляхом проведення експертиз, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, висновки яких можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні.
Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником майна, ані заінтересованими особами за їх наявності не надано та слідчим суддею не встановлено.
Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт шляхом заборони користування на майно та речі виявлені вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Redmi» у прозорому полімерному чохлі imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , в середині із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону - НОМЕР_4 , сім-карткою мобільного оператора «Лайфселл» із номером мобільного телефону НОМЕР_5 , предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 80 штук із серійним номером АВ28635564КВ2 кожна, які належать ОСОБА_4 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна: камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, відсутніми при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя - ОСОБА_1