Справа №760/9109/24 1-кс/760/4259/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м.Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у кримінальному провадженні №0000033 від 15.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м.Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000033 від 15.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України.

У клопотанні, зокрема, вказується, що окуповане внаслідок воєнних дій смт. Димер Вишгородського району Київської області в період часу з 25.02.2022 року по 31.03.2022 року перебувало під контролем ЗС РФ та інших військових формувань РФ. При цьому, окремі військовослужбовці РФ, діючи умисно, перебуваючи на території Вишгородського району Київської області, де велись воєнні дії, всупереч порядку додержання законів та звичаїв війни, визначених ст. ст. 28, 46 Конвенції «Про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, ст. 3, 31, 32, 33, 147 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 та ст.ст.11, 51, 52, 75 додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), здійснювали жорстоке поводження та грабували місцеве населення, а саме: відбирали у цивільних осіб приватне майно, при цьому усвідомлюючи те, що відібране майно не може бути використано у військових цілях, а було відібране з метою особистої наживи.

Так, на початку березня 2022 року у військовослужбовця ЗС РФ, громадянина РФ ОСОБА_7 , в період тимчасової окупації Київської області, який перебував на території окупованого ЗС РФ Вишгородського району Київської області, виник злочинний умисел, спрямований на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема, на території смт. Димер Вишгородського району Київської області.

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем ЗС РФ, перебуваючи у складі 64 окремої мотострілецької бригади 35 загальновійськової армії Східного ВО, військової частини № НОМЕР_2 (місце постійної дислокації - ІНФОРМАЦІЯ_2 , Хабаровський край. ), що діяв на користь та в підпорядкуванні невстановлених військовослужбовців ЗС РФ, знаходячись на тимчасово окупованій ЗС РФ території, зокрема, на території смт. Димер Вишгородського району Київської області, усвідомлюючи обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, близько 11-12 години 00 хвилин, 09-10 березня 2022 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, разом з іншими невстановленими в ході досудового розслідування військовослужбовцями ЗС РФ, на військовому вантажному автомобілі марки «КАМАЗ» з позначенням літерою «V» на капоті та дверях, будучи озброєним автоматичною зброєю та одягненим у військову форму без розпізнавальних знаків, прибув до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 у вказану дату та місці разом з іншими невстановленими військовослужбовцями, після проведення розмови з ОСОБА_9 звинуватив останнього у тому, що він коригувальник та, переконавшись, що ОСОБА_9 є цивільною особою, не приймає участі у збройному конфлікті та у якого відсутня зброя, знаряддя чи засоби, що могли б виправдати жорстоке поводження з ним, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 31-33, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, ст. 51, п. а.2) ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I від 08.06.1977 року), реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на жорстоке поводження з цивільним населенням, а саме на спричинення катування (тортур) потерпілому,застосував до ОСОБА_9 фізичне насильство та наніс удар прикладом автомата останньому в спину, після чого потерпілий впав на землю біля входу до під`їзду будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , чим заподіяв останньому сильного фізичного болю з метою покарати його за невизнання співпраці з ЗСУ.

У подальшому, ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими військовослужбовцями продовжили наносити удари ногами та прикладами автоматів по тілу і голові потерпілого, який лежав на землі біля входу до будинку, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних підшкірних гематом, множинних переломів ребр з обох сторін (більше двох), забою м`яких тканин голови, спини, грудної клітини, поперекового відділу, стегон, гомілок, що за сукупністю відноситься до легких тілесних ушкоджень та середнього ступеню тяжкості.

Своїми умисними діями, що виразились у здійсненні катування (тортурах) ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_7 вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням, чим порушив вимоги ст. ст. 3, 27, 31-33, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та ст. ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу І Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів.

В клопотанні зазначається, що вказані злочинні дії ОСОБА_7 спричинили порушення законів та звичаїв війни, а саме, жорстке поводження з цивільним населенням, передбачене ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України.

На думку органу досудового розслідування, підозра ОСОБА_7 обґрунтовано повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.01.2024;

-протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 20.02.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 від 11.03.2024;

-протоколом огляду сторінки в мережі Інтернет від 14.03.2024;

-висновком судово-медичної експертизи № 31/Д-2024 від 05.02.2024;

-висновком судово-психіатричної експертизи № 120 від 13.02.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.02.2024;

-протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 11.03.2024;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

У клопотанні зазначається, що 03.04.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину РФ, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проходить військову службу в складі НОМЕР_3 окремої мотострілецької бригади ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч № НОМЕР_2 ), місце постійної дислокації - ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України.

В рамках кримінального провадження в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора оприлюднено повістки про виклик підозрюваного для проведення слідчих дій на 10.04.2024, 11.04.2024, 12.04.2024, однак підозрюваний ОСОБА_7 у відповідні дати не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

У зв`язку з цим, 15.04.2024 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в державний та міжнародний розшук, про що слідчим винесені відповідні постанови, оскільки він переховується від органу досудового розслідування.

Встановлено, що ОСОБА_7 наразі знаходиться знаходиться на території РФ.

На думку органу досудового розслідування, вказані обставини вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування, має реальну можливість знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, самі транспортні засоби, ключі до них тощо, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як самостійно, так і через інших військовослужбовців ЗС РФ, оскільки анкетні відомості свідків та потерпілих наявні при матеріалах цього клопотання, вчинити інше кримінальне правопорушення, адже на даний час перебуває або на території РФ.

На підставі вищезазначеного, слідчий просить обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, на думку органу досудового розслідування, з урахуванням неможливості запобігання вищенаведеному ризику не встановлено підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.

В судовому засіданні захисник проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, зокрема, що вказані в клопотанні ризики є недоведеними.

Дослідивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши пояснення прокурора та захисника, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за №0000033 від 15.01.2024, в якому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України, підозрюється ОСОБА_7 .

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Виходячи з викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України. Ця підозра підтверджується зібраними по справі доказами, а саме показаннями потерпілого, свідка, протоколами впізнання за фотознімками з потерпілим та свідком, протоколами слідчих експериментів, висновками судово-медичної та судово-психіатричної експертиз.

Щодо заявлених у клопотанні ризиків стосовно ОСОБА_7 , то слідчий суддя вважає доведеним прокурором ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки санкцією статті КК України, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки в Україні, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на території РФ, на виклики слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області для проведення процесуальних дій не з`явився та про поважні причини неприбуття на виклик не повідомив.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Як вже зазначалося, слідчий суддя вважає доведеним прокурором наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України, ризики його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, сховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на території РФ, оголошений у розшук та переховується від органів досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000033 від 15.01.2024 потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_7 , про який ідеться в клопотанні слідчого.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, стст. 176, 177, 183, 193, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБ України у м.Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до суду вирішити питання про застосування обраного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1