Справа №: 148/1454/24
Провадження № 1-кс/148/283/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

старшого слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин клопотання слідчого СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 від 10.06.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

18.04.2013, Тульчинським р/с за ст. 190 ч.2 КК України до штрафу в сумі 1020 грн.;

28.05.2015, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.3, 75 КК України до 3 років п/в з встановленням іспитового строку на 2 роки;

07.09.2015, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.2, 71 КК України до 3 міс. арешту;

22.03.2016, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.2, 70 ч. 4, 71 КК України до 3 років 2 міс. п/в;

17.05.2016, Тульчинським р/с за ст. ст. 15 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 7 міс. п/в;

07.05.2020, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років п/в.

02.04.2024 року обрано запобіжний захід «Домашній арешт» за ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувальний акт направлено до суду 12.04.2024 року;

04.04.2024 року обрано запобіжний захід «Особисте зобов`язання» за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувальний акт направлено до суду 12.04.2024 року,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів.

Клопотання погоджено з прокурором. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим востаннє, 30.03.2021 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнившись 10.05.2022 по відбуттю строку покарання з місць позбавлення волі та знаючи при цьому, що на розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000267 від 02.06.2019 та № 0000213 від 09.06.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України; Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0000396 від 24.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України та Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 27.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством спосіб час та місці, не маючи відповідного дозволу, умисно, незаконно придбав та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування місці до 17.06.2024, 1 (один) металевий предмет еліпсоподібної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею схожий на корпус ручної гранати типу «Ф1» з маркуванням 20 1073977Т та циліндричний предмет до якого прикріплена зигзагоподібна пластина, який за своїми зовнішніми ознаками схожий на УЗГРМ (запал) з маркуванням 41-77 УЗГРМ 583, які згідно висновку експерта в конструктивному поєднанні між собою - є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, яка відноситься до бойового припасу.

Далі, ОСОБА_5 розуміючи, що оборонна осколкова ручна граната Ф-1 є бойовим припасом промислового виготовлення військового призначення та будь-які дії з вказаним предметом, без передбаченого законом дозволу є незаконними та протиправними, вирішив всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 червня 2020 року № 459 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 № 576 та вимог Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» її продати, тим самим збути бойовий припас.

Далі, ОСОБА_5 , з метою збуту бойового припасу домовився з особою під зміненими анкетними даними - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_3 , про продаж йому вищевказаного бойового припасу за грошові кошти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут бойового припасу ОСОБА_5 попередньо домовився з ОСОБА_8 про місце і час збуту, у невстановленому органом досудового розслідування місці 17.06.2024 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) забрав попередньо схований бойовий припас та переніс до домовленого з ОСОБА_9 місця та 17.06.2024 близького 18:00 год. по АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, за грошову винагороду в сумі 2500 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_10 оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 промислового виготовлення військового призначення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством спосіб час та місці, не маючи відповідного дозволу, умисно, незаконно придбав та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування місці до 21.06.2024, 2 (два) гранатометі постріли іноземного виробництва з наявними маркуваннями на них FUZE. PIBD М550 AMJ19B06-002 та в нижній частині МІ 18 ACN19A048-001, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності ВВТС ГУНП у Вінницькій області, належать до категорії «Небезпечний» та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджені патронами калібру 5,45 мм на яких наявні маркування 5,45 мм, в яких містились патрони калібру 5,45 мм в загальній кількості 243 (двісті сорок три) штуки.

Далі, ОСОБА_5 розуміючи, що, 2 (два) гранатометі постріли іноземного виробництва та 243 (двісті сорок три) патрони калібру 5,45 мм є бойовими припасами та будь-які дії з вказаним предметом, без передбаченого законом дозволу є незаконними та протиправними, вирішив всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 червня 2020 року № 459 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 № 576 та вимог Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» їх продати, тим самим збути бойові припаси.

Далі, ОСОБА_5 , з метою збуту бойових припасів домовився з особою під зміненими анкетними даними - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_3 , про продаж йому вищевказаних бойових припасів за грошові кошти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений па незаконний збут бойових припасів ОСОБА_5 попередньо домовився з ОСОБА_9 про місце і час збуту, у не встановленому органом досудового розслідування місці, 21.06.2024 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) забрав попередньо сховані 2 (два) гранатометні постріли іноземного виробництва та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджених 243 (двісті сорока трьома) патронами калібру 5,45 мм та переніс до домовленого з ОСОБА_9 місця та 21.06.2024 близького 17:15 год. по АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, за грошову винагороду в сумі 8000 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_10 2 (два) гранатометі постріли іноземного виробництва з наявними маркуваннями на них FUZE. PIBD М550 AMJ19B06-002 та в нижній частині М118 ACN19A048-001, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності ВВТС ГУНП у Вінницькій області, належать до категорії «Небезпечний» та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджені патронами калібру 5,45 мм на яких наявні маркування 5,45 мм, в яких містились патрони калібру 5,45 мм в загальній кількості 243 (двісті сорок три) штуки.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Далі, 21.06.2024 о 17 годині 25 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

22.06.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважає доцільним застосувати вищевказаний запобіжний захід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисника, які вважали достатнім застосування запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, зокрема домашнього арешту, суд виходить зі слідуючого.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 22.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 від 10.06.2024 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; рапортами ст.о/у СКП Тульчинського РВП ОСОБА_11 від 10.06.2024; розпискою про добровільну видачу боєприпасів від 17.06.2024 року; протоколом огляду боєприпасів з фото таблицею до нього від 17.06.2024; протоколом допиту свідка від 17.06.2024 року; рапортами ст. слідчого СВ Тульчинського РВП ОСОБА_12 від 19.06.2024; розпискою про добровільну видачу боєприпасів від 21.06.2024 року; протоколом огляду боєприпасів від 21.06.2024; довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів за № 429 від 21.06.2024 року; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів за № 294 від 21.06.2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 21.06.2024 року в порядку ст. 208 КПК України, під час якого вилучено грошові кошти та мобільний телефон; протоколом допиту свідка від 21.06.2024 року; повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 22.06.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.06.2024.

Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, які вчинені в умовах воєнного стану та відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, суд враховує тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, особу обвинуваченого, який не має стабільного доходу та постійного місця роботи, також не має стійких соціальних зв`язків, та стримуючих факторів оскільки не одружений та на утриманні неповнолітніх дітей не має, має непогашені та не зняті судимості за корисливі злочини, також суд враховує, що підозрюваному відомо, що на розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000267 від 02.06.2019 та № 0000213 від 09.06.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України; Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0000396 від 24.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України та Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 27.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, але останній відповідних висновків не зробив та на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення проти громадської безпеки. Крім цього суд також враховує, що ОСОБА_5 лікарем-наркологом встановлено попередній діагноз: Розлад психіки та поведінки, внаслідок вживання опіоїдів.

Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Окрім того, суд встановив, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також вчинення нового злочину наявні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, суд виходить із встановленого КПК України порядку отримання показань зазначених осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні зі свідками, може здійснювати на них вплив шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Ризик впливу на свідків узгоджуються й з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та осіб, які можуть бути допитані як свідки, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, рахуючи строк дії ухвали з моменту затримання.

Що стосуються заявленого клопотання підозрюваного та його захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, суд зауважує, що ні обвинуваченим ні його захисником не надано жодних переконливих доказів стосовно відсутності ризиків, передбачені ст. 177 КПК України та обрання більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам передбачені ст. 177 КПК України.

Крім цього суд враховує, що підозрюваному ОСОБА_5 02.04.2024 року було обрано запобіжний захід «Домашній арешт» за ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувальний акт направлено до суду 12.04.2024 року та 04.04.2024 року обрано запобіжний захід «Особисте зобов`язання» за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувальний акт також направлено до суду 12.04.2024 року, але останній для себе належних висновків не робить та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення проти громадської безпеки.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 згідно характеристики зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , але суду не надано жодних документів хто саме являється власником даного будинку.

Крім цього суд враховує, що підозрюваний, звільнившись 10.05.2022 по відбуттю строку покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.03.2021 яким був засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі, після відбуття призначеного вироком покарання та маючи не погашені та не зняті судимості та знаючи при цьому, що на розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000267 від 02.06.2019 та № 0000213 від 09.06.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України; Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акту кримінальному провадженні № 0000396 від 24.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України та Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 27.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим клопотання підозрюваного та його захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Крім того, захисником обвинуваченого не надано суду переконливих доказів щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування підозрюваного під вартою.

При обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в межах передбачених вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 183,193-196,369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на шістдесят днів, взявши під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 21.06.2024 року по 19.08.2024 року включно.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 60560,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

У випадку внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду та покласти наступні обов`язки:

-заборони залишати межі Тульчинського району, Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

- здати до відповідних державних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1