Справа № 203/2325/24
Провадження № 1-в/0203/96/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання заступника начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального акту стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Узбекистану, з вищою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

в с т а н о в и в:

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.10.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ст.128 КК України до покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.

Вирок набрав законної сили 29.11.2021.

Заступник начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням, у якому просить звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку.

Вирок набрав законної сили 29.11.2021 року, рішення-Відділом № 4 отримані та прийняті до виконання 30.12.2021 року.

У зв`язку із тим, що засуджений порушив умови відбування покарання у виді громадських робіт, Відділом № 4 було направлено подання до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Маріупольське РУП) про передачу матеріалів відносно ОСОБА_5 для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відділом № 4 було отримано повідомлення з Маріупольського РУП про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Відбутого строку покарання немає. До відбуття 150 годин.

Іллічівський районний суду м. Маріуполя Донецької області відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді 150 годин громадських робіт, що є покаранням менш суворим, ніж обмеження волі, та з дня набрання чинності обвинувальним вироком минуло більше двох.

У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану у період з 24.02.2024 року та з урахуванням поточної обстановки, що склалася в регіоні, а саме тимчасовою окупацією м. Маріуполя Донецької області російською федерацією, особові справи засуджених не були евакуйовані. На теперішній час телефонний зв`язок із суб`єктом пробації відсутній (на території проживання засудженого на даний час окупаційною владою змінено оператора мобільного зв`язку).

Відносно ОСОБА_5 за поданням Відділу № 4 заведено оперативно - розшукову справу за № 17-1084 від 09.01.2023 року.

З 24.02.2022 року засуджений до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання не притягувався, обвинувальний вирок відносно останнього за ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України не виносився. ОСОБА_5 будучи засудженим до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, до кримінальної відповідальності за вчинення нового кримінального правопорушення за час перебування на обліку не притягався.

Подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є таким, що не порушує права, свободи та інтереси ОСОБА_5 та його неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду. Суд має право розглянути подання за відсутності засудженого.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Водночас засудження до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Представник органу пробації та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день та час судового засідання, про причини неявки суду не повідомила, заяв до суду не надавали.

Прокурор в судовому засіданні вважала за можливе подання органу пробації задовольнити.

Заслухавши думки прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до аб. 1 ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог п. 1 ч. 1ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Ч.3 та ч. 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.12.2015 р. у справі № 5-324кс15, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Таким чином, ст. 80 КК України передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання та якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 ст. 80 КК України, засуджений не вчинить новий злочин.

В свою чергу, у матеріалах подання відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, а відтак підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався, не встановлено.

Відповідно до положень ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що наданий час закінчились строки давності виконання вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.10.2021, факт ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання невстановлений, відомості про вчинення засудженим нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності відсутні, суд приходить до висновку, що подання заступника начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст.537,539 КПК України, -

у х в а л и в:

Подання заступника начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.10.2021 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1