Справа № 536/189/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому в м. Кременчуці Полтавської області в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рокитне Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08 січня 2024 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

Встановив:

14 грудня 2023 року, у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 таємно, повторно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, через відкриту хвіртку зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом збиття навісного замку на вхідній двері проник до будинку, де таємно викрав шість чавунних секційних батарей опалення по шість секцій, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 31 від 05 січня 2024 року, 300 грн. за кожну, що належать потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1800 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла, в умовах воєнного стану.

Також, 18 грудня 2023 року, у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 таємно, повторно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, через відкриту хвіртку зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де таємно викрав оцинкований металевий таз об`ємом 21 літр, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 32 від 05 січня 2024 року 160 грн.; алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 32 від 05 січня 2024 року 475 грн., що належать потерпілій ОСОБА_7 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 635 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до іншого сховища, в умовах воєнного стану.

Також, 25 грудня 2023 року, у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 таємно, повторно, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, через відкриту хвіртку зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та шляхом пошкодження замку на вхідній двері проник до сараю, де таємно викрав чавунну плиту з кільцями розміром 410 на 350 мм., вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 31 від 05 січня 2024 року 500 грн.; чавунного колосника розміром 200 на 300 мм., вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 31 від 05 січня 2024 року 273,33 грн., чавунної топкової двері печі розміром 200 на 200 мм., вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 31 від 05 січня 2024 року, 256,67 грн.; чавунної двері піддувала печі розміром 130 на 200 мм., вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 31 від 05 січня 2024 року, 256,67 грн., що належать потерпілому ОСОБА_6 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1286,67 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану.

21 лютого 2024 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , було укладено угоду про визнання винуватості, в якій сторони дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, при цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені дій, за які передбачено кримінальну відповідальність, сторони узгодили покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року виконувати самостійно.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з абз.5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав правильність кваліфікації своїх дій за ознаками кримінального правопорушення, відповідно ч. 4 ст. 185 КК України та визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі. Суду пояснив, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним та просить суд затвердити угоду.

Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження даної угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 надав свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, просив провести розгляд справи за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_7 надала свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, просила провести розгляд справи за її відсутності.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, доходить таких висновків.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій. Також, на виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачена цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом. Крім цього, суд переконався, що угода укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз, умови угоди не суперечать КПК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обставини, які вказують на неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань.

Вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, які просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вивчивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 470, 472 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла, іншого сховища та іншого приміщення, в умовах воєнного стану, є правильною.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який визнає свою провину повністю, раніше судимий, незадовільно характеризується за місцем проживання; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди; обставин, які обтяжують покарання не встановлено, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі та самостійного виконання вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року, відповідає загальним засадам призначення покарань, передбачених кримінальним законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості, яка укладена 21 лютого 2024 року між прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам КК та КПК України та підлягає затвердженню.

Строк дії ухвали суду від 19.01.2024 про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання на час постановлення вироку закінчився, клопотань про обрання запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 331 КПК України для їх вирішення в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, до суду не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 314, 368, 371, 373, 374, 472-476 КПК України, суд,-

Ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 21 лютого 2024 року між прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000003.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.309, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні чавунну плиту розміром 410 на 350 мм., чавунний колосника розміром 200 на 300 мм., які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 відповідно до ст.100 КПК України залишити йому за належністю. Оптичний диск DVD+R, марки «НР» з маркуванням «слідчий експеримент за участю ОСОБА_3 від 17.01.2024 року», який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000003 від 17 січня 2024 року зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000003.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1