В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001138, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудвоих розслідувань відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Узбекистану, уродженця м. Чірчі, Ташкентської області, Узбекистан, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

установив:

Судом встановлено, що 24 червня 2023 року близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_3 перебуваючи в службовому приміщенні АЗС «АМІК», що по АДРЕСА_3 , де діючи умисно, нахабно та зухвало, з метою вчинення хуліганських дій, реалізуючи свій злочинний намір, грубо порушуючи громадський порядок, зневажаючи загальноприйнятими нормами моралі та відкрито демонструючи свою грубу поведінку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 , яка перебувала в цей час на своєму робочому місці. Після цього, ОСОБА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи свою зверхність над оточуючими наніс один удар кулаком правої руки в поясницю потерпілої ОСОБА_6 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , близько 04 год. 45 хв. перебуваючи в громадському місці, ігноруючи загально прийняті у суспільстві норми моралі, правила поведінки та співжиття, які виразились в зневажливому ставленні до громадського порядку, існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, порушенні безпеки та спокою громадян, усвідомленні протиправного характеру своїх дій, прагненні самовиразитися, продовжив нецензурно виражатись в приміщенні АЗС «АМІК». Далі, почувши зауваження від ОСОБА_6 про припинення своїх протиправних хуліганських дій та прохання покинути приміщення АЗС, останній не реагував, а навпаки, з метою опору, підійшов до останньої та вигукнув, що «буде її вбивати», після чого, взявши її своєю правою рукою за волосся, ззаду, наніс удар лівою рукою, а саме кулаком в обличчя, у результаті чого ОСОБА_6 впала на лівий бік та закрила обличчя руками.

В подальшому, ОСОБА_3 продовжив наносити удари, а саме кулаком своєї правої руки по обличчю ОСОБА_6 . Після чого, останній наніс удар своєю правою ногою по обличчю та долонями рук по голові ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 руками схопивши за волосся ОСОБА_6 , тягнув останню по підлозі приміщення АЗС.

Далі ОСОБА_3 наніс один удар кулаком своєї лівої руки по тулубу ОСОБА_6 та не втримавши рівновагу впав на потерпілу (а саме колінами на обличчя) та далі продовжив наносити удари кулаком правої руки, у кількості 6 разів, по тулубу, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця та садни на голові, синців на обох губах, крововиливів на слизовій оболонці обох губ, садна на слизовій оболонці верхньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 162 від 27.06.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_3 підвівся та пішов до службового приміщення АЗС «АМІК», залишивши потерпілу лежати на підлозі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Все, що йому інкриміновано мало місце. Також додав, що засуджує свій вчинок, цивільний позов визнає у повному обсязі, щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Не заперечував проти розгляду справи у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечував проти розгляду справи у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, а саме прокурор, обвинувачений та захисник обвинуваченого не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України і обмежився лише допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експерта, документів відносно речових доказів та документів, що характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, під час судового розгляду даного кримінального провадження його вина доведена в повному обсязі та вчинене кваліфікується за ч. 3 ст. 296 КК України, як хуліганство, грубе порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому щодо громадянина, який припиняв хуліганські дії.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, який неодружений, офіційно непрацює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, визнання своєї вини та активне сприяння розкритті злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Аналізуючи встановлені судом обставини, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, визнання своєї вини та активне сприяння розкритті злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, має низький рівень небезпеки для суспільства та може виправитися без позбавлення або обмеження волі, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на її відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вимогами ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж, а також те, що обвинувачений визнав цивільний позов у повному обсязі, а тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню в повному обсязі.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368 - 374 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 15 000 гривень 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ по справі, а саме відеозапис, що міститься на DVD диску від 26ю06.2023 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_7