Справа №613/820/15-к Провадження № 1-кс/613/185/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Богодухівського РВП ГУНП України в Харківській області та на постанову дізнавача від 15.02.2024 року про закриття кримінального провадження -

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Богодухівського РВП ГУНП України в Харківській області, скасувати постанову від 15.02.2024 року про закриття кримінального провадження №0000442.

В обґрунтування посилався на те, що злочин, передбачений ст.197-1 КК України, є злочином з матеріальним складом, отже для визначення об`єктивної сторони необхідно встановити не тільки факт самовільного зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику або законному володільцю значної шкоди.

ОСОБА_3 неодноразово звертався до прокурора та слідчого із заявами з вимогою проведення слідчих дій, оголошення підозри гр. Панову, який відмовив ОСОБА_3 в укладенні договору оренди, проте земельною ділянкою користувався незаконно. Однак йому постійно приходили відповіді, що прокурором надано вказівки слідчому, вони виконуються, слідчі дії тривають.

26.03.2024 представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подала клопотання про витребування в Богодухівській РДА та СТОВ «Колос» копії договору оренди земельної ділянки № 412. У відповідь 08.04.2024 року на електронну адресу, зазначену в запиті, було надано відповідь, що витребувати зазначені документи не має можливості оскільки 15.02.2024 року кримінальне провадження №0000442 було закрито.

Про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 не було повідомлено. В постанові підставою закриття зазначено, що в діях директора «СТОВ-Колос» ОСОБА_5 не вбачається складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме факту самовільного зайняття земельної ділянки. Також серед причин зазначено, що відсутнє підтвердження завдання значної щкоди правопорушенням, оскільки шкода не перевищує суми у розмірі 57350 грн.

Однак з таким твердженням ОСОБА_3 не згоден, постанову вважає передчасною, вважає, що вона підлягає скасуванню.

Також зазначає, що протягом тривалого часу досудове розслідування не проводилось, слідчі дії не вчинялись, отже допущено протиправну бездіяльність.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, його представником адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання про розгляд скарги за її відсутності та відсутності ОСОБА_3 , в клопотанні просила вважати постанову про закриття провадження передчасною та скасувати її.

Враховуючи встановлені КПК України скорочені строки розгляду скарги, беручи до уваги клопотання представника заявника, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, що подала скаргу.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, його неявка відповідно до ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

На запит слідчого судді щодо надання матеріалів кримінального провадження отримано відповідь, що матеріали були евакуйовані, водночас слідчому судді були надані сканкопії кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали скарги, оглянувши сканкопії кримінального провадження, доходить такого.

Відповідно до п.3 ч 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Строк звернення зі скаргою встановлено ч.1 ст.304 і складає 10 днів з дня отримання копії постанови.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про отримання потерпілим ОСОБА_3 копії оскаржуваної постанови, отже, враховуючи дату отримання представником ОСОБА_3 відомостей про закриття кримінального провадження та дату направлення скарги до суду, слідчий суддя вважає, що строк звернення зі скаргою не пропущено.

По суті скарги слідчий суддя зазначає наступне.

Постановою дізнавача Богодухівського РВП ГУНП України в Харківській області від 15.02.2024 року кримінальне провадження №0000442 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Так, оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає наведеним вище вимогам, оскільки в ній не наведено належної правової оцінки усіх доводів, на які посилається потерпілий, а також щодо відсутності складу кримінального правопорушення з відповідним аналізом усіх елементів складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з п.6 ч.2 ст.242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Однак з матеріалів провадження вбачається, що відповідна товарознавча експертиза для визначення розміру шкоди під час досудового розслідування не проводилась.

В постанові про закриття провадження дізнавач посилається зокрема на те, що розмір шкоди, заподіяної використанням земельної ділянки, за розрахунком, здійсненим державним інспектором сільського господарства, становить 4475.86 грн., в той час як відповідно до положень ч.1 ст.197-1 КК України, самовільне зайняття земельної ділянки буде мати ознаки кримінального правопорушення за умови завдання власнику або іншому законному володільцю земельної ділянки значної шкоди, що становить 57350.00 грн. та більше.

Щодо розрахунку, здійсненого державним інспектором сільського господарства, слідчий суддя зазначає наступне.

10.09.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади". Згідно з п.2 цього документу Уряд вирішив ліквідувати Державну інспекцію сільського господарства, поклавши функції зі здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів - на Державну екологічну інспекцію.

Крім того у відповіді державного інспектора щодо можливого розміру шкоди міститься посилання на методику розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі самовільним зайняттям земельних ділянок. Розрахунок не містить посилання на період, за який здійснено розрахунок.

Крім того ОСОБА_3 тривалий час не було відомо про закриття провадження.

14.11.2023 він з метою отримання правової допомоги уклав договір з адвокатом ОСОБА_4 , яка звернулась до дізнавача з письмовим клопотанням про витребування доказів та отримала відповідь, що клопотання приєднано до матеріалів провадження, однак розглянути його не представляється можливим, оскільки кримінальне провадження закрито, отже ОСОБА_3 та його представник були позбавлені можливості реалізувати своє процесуальне право на розгляд клопотання та на оскаржувати бездіяльність дізнавача або його рішення про відмову у задоволення клопотання.

За наведених обставин, слідчий суддя доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови про закриття провадження.

Щодо визнання протиправною бездіяльності посадових осіб, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Отже, у разі ж оскарження бездіяльності слідчого або прокурора в порядку п. 1 ч.1 ст.303 КПК України, заявнику слід зазначити у нездійсненні яких конкретних процесуальних дій, які мали бути вчинені у визначений законом строк, полягає бездіяльність слідчого /дізнавача, прокурора/, яка оскаржується.

Водночас, незважаючи на посилання на порушенням вимог ст.214 КПК України, зміст скарги свідчить, що ОСОБА_3 не оскаржує бездіяльність посадових осіб, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР або у неповерненні тимчасово вилученого майна, та не оскаржує бездіяльність слідчого/прокурора/дізнавача, що полягала у нездійсненні конкретних процесуальних дій, які слідчий або прокурор зобов`язані вчинити у визначений законом строк, а фактично зазначає, що протягом тривалого часу не вчинялись жодні слідчі дії.

Крім того слідчий суддя звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже з огляду на те, що в скарзі міститься загальне посилання на бездіяльність протягом досудового розслідування, не зазначено, які конкретно процесуальні дії не були вчинені, хоча мали бути вчинені у встановлений законом строк, та з огляду на положення ч.2 ст.307 КПК, слідчий суддя доходить висновку, що вимога про визнання бездіяльності протиправною задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303 307, 309, 376 КПК України, -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача СД Богодухівського РВП ГУНП України в Харківській області від 15 лютого 2024 року про закриття кримінального провадження №0000442 скасувати, в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1