Справа №585/3178/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/643/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року, якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК України з 28.02.2020 року так як він знаходився на лікуванні в лікарні закритого типу камерної системи по 18.07.2020 року, також з 18.07.2020р. по 26.05.2021 року включно, так як він знаходився в Херсонському СІЗО м. Херсон в приміщенні камерного типу.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання

Своє рішення суд мотивував тим, що в період з 28.02.2020 по 18.07.2020 року (коли засуджений перебував на лікуванні) та з 18.07.2020р. по 26.05.2021 (під час перебування в СІЗО) засуджений ОСОБА_6 відбував покарання за вироком суду який набув законної сили 03.05.2018 року, а тому клопотання задоволенню не підлягає так як перебування особи в СІЗО, після набрання вироком чинності, не є попереднім ув`язненням, а відповідно не може бути зараховане за правилами ч.5 ст. 72 КК України..

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу, перерахувати йому час перебування в СІЗО.В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказував, що він не згоден з оскаржуваною ухвалою суду. Крім цього, 15 листопада 2023 року засуджений ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просив застосувати до нього ч.5 ст.72 КК України (1 день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі) і перерахувати день за два з 30 березня 2021 року по 26 травня 2021 року та з 26 травня 2021 року по 23 листопада 2021 включно, оскільки у вказані періоди він знаходився в СІЗО.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 просив проводити розгляд справи без його участі. Про дату і час розгляду апеляційної скарги апелянт повідомлений, про що свідчить наявне в справі поштове повідомлення.

Від захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 та прокурора також надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи наявність вищевказаних заяв, а також, що учасники провадження повідомлені про час, день та місце розгляду справи належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без їх участі, оскільки питання про погіршення становища особи, в апеляційній скарзі не ставиться, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 засуджено вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців бавлення волі з конфіскацією всього належного майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2017 року у виді шести місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту його затримання - 25 серпня 2017 (т.1 а.о.с. 26-33).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили Харківського районного суду Харківської області, вирок відносно ОСОБА_6 від 02.04.2018 року набув законної сили 03.05.2018 року (т.1 а.о.с. 34).

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 23 листопада 2021 р. ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із врахуванням покарання, призначеного ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, згідно з вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою (т.1 а.о.с. 71-72).

Вирок Чугуївського міського суду від 23.11.2021 року набрав законної сили 28 лютого 2022 року, що стверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (т.1 а.о.с. 73).

Відповідно до ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.03.2023 року ОСОБА_8 було зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.08.2017 року по 03.05.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1 а.о.с.77).

Згідно з ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.11.2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання зараховано час попереднього ув`язнення: з 25.08.2017 року по дату набрання вироком законної сили, а саме 03.05.2018 року включно (за вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року), відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т.2 а.о.с.74).

У своєму клопотанні ОСОБА_6 просить включити строк його перебування в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» та ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у строк попереднього ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У разі засудження особи до покарання у вигляді позбавлення волі, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання за правилами, встановленими ч. 5 ст. 72 КК України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у п. 104 постанови від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17; провадження №13-31кс18), якщо особа вчинила злочин у період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, попереднє ув`язнення означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства до набрання вироком законної сили.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 23 листопада 2021 року набрав законної сили 28.02.2022 року. Попередній вирок відносно ОСОБА_6 винесений Харківським районним судом Харківської області набув законної сили 03.05.2018 року. Після набрання вироком законної сили припинилося і попереднє ув`язнення, як запобіжний захід.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи викладене, вимога засудженого ОСОБА_6 про включення йому строку перебування в умовах слідчого ізолятора в строк попереднього ув`язнення з 28 лютого 2020 року по 18 липня 2020 року (коли засуджений перебував на лікуванні) та з 18 липня 2020 року по 26 травня 2021 року (під час перебування в СІЗО) є безпідставною.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що передбачені ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ приписи, щодо правил зарахування строку попереднього ув`язнення, до засудженого ОСОБА_6 застосуванню не підлягають.

Оскільки істотних порушень норм КПК України, які б виступили підставою для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, то на підставі викладеного ухвала суду є законною, оскільки ухвалена згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованою, оскільки ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.376 ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання згідно ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4