Справа № 277/843/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000037 від 12 травня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосілка Ємільчинського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, неодружений, раніше не судимий

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.337 ч.1 КК України

в с т а н о в и в:

Військовозобов`язаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відповідно до ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаним стати на військовий облік у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, 01.05.2024 року отримав під особистий підпис попередження від начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.337 КК України за ухилення від військового обліку та про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у термін до 02.05.2024 для постановки на військовий облік.

У подальшому ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч вимогам ст.65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від постановки на військовий облік військовозобов`язаних, не маючи поважних причин для неявки, не прибув у визначений термін до 02.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим умисно ухилився від військового обліку.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.337 КК України.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст.381-382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечую проти такого розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , що був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву, в якій зазначено, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.2 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, а саме повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про вчинення злочину №2836 від 10.05.2024 року; акт про неявку військовозобов`язаного від 10.05.2024 року; ксерокопії розписок ОСОБА_3 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 10 год. 00 хв. 12.03.2024 року та на 09 год. 00 хв. 29.03.2024 року, які він отримав 10.03.2024 року та 28.03.2024 року; попередження №2625 від 01.05.2024 року, яким ОСОБА_3 попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності в разі його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 до 02.05.2024 року, з яким останній ознайомлений 01.05.2024 року; протокол огляду предметів від 19.05.2024 року; протоколи допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вважає що винуватість ОСОБА_3 в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.337 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

На підставі викладеного, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття у вчиненому) та відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, не працює, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.337 КК України у виді штрафу, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст.50 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі немає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання немає.

Прокурором подано суду матеріали досудового розслідування №0000037 від 12 травня 2024 року щодо ОСОБА_3 , які зібрані відповідно до вимог КПК України та підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.337 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Матеріали досудового розслідування №0000037 від 12 травня 2024 року щодо ОСОБА_3 зберігати разом зі справою.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1