Справа № 216/1182/24
Провадження № 1-кс/216/501/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про арешт майна

29 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №8 клопотання дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000054 від 08.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вказане клопотання дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке мотивоване таким.

В ході кримінального проступку встановлено, що 07.02.2024 року до Криворізького РУП в Дніпропетровській області від особи, відомості про яку не підлягають розголошенню надійшла інформація про те, що в Металургійному районі м. Кривий Ріг незаконно діє пункт прийому металобрухту, де здійснюється прийом металобрухту чорних та кольорових металів від населення.

Під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно займається прийомом металобрухту різних від населення у якого вилучено:

1) металобрухт загальною вагою 1020 кілограм;

2) диск, який містить відеозаписи з відеокамер на який транслювалися відео зображення з камер зовнішнього зображення НПУPSP3220661;

3) монітор від вагів марки «OPERA» та платформа з вагів;

4) платформа для вагів чорного кольору;

5) монітор від вагів марки «NPV300» та платформа з вагів;

6) 2(дві) площадки для вагів синього кольору з червоними ніжками;

Все вищеперераховане за 23.02.2024 року постановою дізнавача визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні за №0000054 від 08.02.2024 року.

Водночас, в ході проведення обшуку встановлено, що вилучене майно, а саме диск, який містить відеозаписи з відеокамер на який транслювалися відео зображення з камер зовнішнього зображення, який поміщено до спеціально пакету НПУPSP3220661, підпадає під ст. 98 КПК України, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а тому мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини та тих обставин, що складають предмет доказування у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів та унеможливлення їх приховання, спотворення чи перетворення вище вказані речі та предмети було вилучено.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (накладення арешту на майно) може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, перенесення предметів вчинення злочину, що мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим дізнавач звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання дізнавач не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, від адвоката надійшла заяву про розгляд клопотання дізнавача у їх відсутність, просили постановити ухвалу на власний розсуд.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме майно.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що викладені в клопотанні обставини підтверджуються доданими до нього прокурором документами, а саме: Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 08.02.2024 року; копією ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 ; копією протоколу обшуку від 23.02.2024; копією постанови про визнання речовим доказом від 23.02.2024.

За встановлених обставин слідчий суддя погоджується з наведеними дізнавачем підставами для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження, оскільки є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання дізнавача є обґрунтованим, тому його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000054 від 08.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 23.02.2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: диск, який містить відеозаписи з відеокамер на який транслювалися відео зображення з камер зовнішнього зображення, який поміщено до спеціально пакету НПУ PSP3220661, а саме з забороною відчуження, користування, розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1