Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/12461/23

Провадження № 1-в/635/52/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправного центру ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

УСТАНОВИВ:

14 грудня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2023 року вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

В державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» відбуває строк покарання засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, не працюючий, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)04 квітня 2018 року Дергачівським районним судом Харківської області від 04 квітня 2018 року за частиною 3 статті 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року та перекваліфіковано його на частину 1 статті 187 КК України з ризначенням покарання до 3 років позбавлення волі;

2)вироком Зміївського районного суду від 08 вересня 2021 року за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з частиною 4 статті 82 КПК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі статті 82 КК України, є те, що засуджений став на шлях виправлення, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Відповідно до частини 2 статті 67, частини 2 статті 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що став на шлях виправлення і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст. 82 КК України). Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, з матеріалів справи стосовно заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29 квітня 2021 року. За час відбування покарання має одне заохочення, стягнень не має.

Відповідно до характеристики, наданої на засудженого начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 , ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній. Засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення, застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким обмеженням волі на підставі статті 82 КК України не доцільно.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 в державній установі «Темнівська виправна колонія(№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_7 та довідки про заробітну плату, засуджений до оплачуваних робіт не залучався.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_8 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_5 маються процесуальні витрати на користь держави у суму 320,00 грн., станом на 22 січня 2024 року витрати засудженим погашені не були, утримань з особового рахунку засудженого не здійснювалось.

При вирішенні питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, останній має судимості за злочини проти власності. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_5 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про заміну невідбутої частини покарання більш яким, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 82 КК України, невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише позитивна характеристика засудженого.

Проте, такої поведінки засудженого ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_5 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

За таких обставин суд враховує наявність не погашеної заборгованості з процесуальних питань, чотирьох судимостей, зокрема за статтями 187, 185 КК України, наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, поведінку за весь час відбуття покарання, ставлення до праці, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшов висновку про неможливість застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як таке, що є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений учасника судового провадження 17 травня 2024 року.

Суддя ОСОБА_9