справа № 462/5/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000231 від 17.03.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Донецької області, м. Краматорськ, Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , 08.03.2023 року, в період часу з 17 год. 50 хв. по 18 год. 00 хв., перебуваючи поряд із центральним входом до Головного залізничного вокзалу м. Львова, що за адресою: м. Львів, площа Двірцева, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, діючи таємно, повторно, викрав із зовнішньої бокової кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmi 7», в чохлі якого знаходились дві банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», належні потерпілому ОСОБА_6 , до однієї з яких ОСОБА_4 був відомий персональний ідентифікаційний номер (ГН-код). Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1 809 грн. 00 коп.

Крім цього, 08.03.2023 року, у період часу з 17 год. 50 хв. по 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із центральним входом до Головного Залізничного вокзалу м. Львова, що за адресою: м. Львів, площа Двірцева, 1, оглядаючи викрадений у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmi 7», у чохлі вказаного телефону виявив універсальну банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк» та платіжну банківську картку № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк», до якої ОСОБА_4 був відомий персональний ідентифікаційний номер (ГШН-код), після чого продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 викрадені офіційні документи - банківські картки потерпілого ОСОБА_6 - привласнив, з метою їх подальшого незаконного використання задля власного збагачення. У відповідності до норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 1, п. 3 ст. 36 Закону України «Про платіжні послуги», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» банківська карта є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Крім цього, ОСОБА_4 , 08.03.2023 року, приблизно о 18 год. 00 хв. заволодівши універсальною банківською картою № НОМЕР_1 , шо обслуговується у АТ КБ «Приватбанк», та платіжною банківською картою № НОМЕР_2 , що обслуговується у АТ КБ «Приватбанк», виданими на ім?я ОСОБА_6 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу потерпілого ОСОБА_6 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, користуючись викраденим в ОСОБА_6 мобільним телефоном марки «Redmi 7», з корисливих мотивів, шляхом введення відомого йому персонального паролю потерпілого, отримав доступ до облікового запису в платіжний застосунок «Приват 24» останнього та змінив такий пароль на інший. Надалі, через несанкціонований доступ до вказаної електронної системи у додатку «Приват 24», ОСОБА_4 , в період часу з 20 год. 25 хв. 08.03.2023 року по 00 год. 44 хв. 09.03.2023 року здійснив 27 переказів із універсальної банківської картки № НОМЕР_1 на платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , на загальну суму 129 000 грн. 00 коп. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в період часу з 20 год. 35 хв. 08.03.2023 року по 00 год. 33 хв. 09.03.2023 року, маючи у розпорядженні платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , що обслуговується у АТ КБ «Приватбанк», видану на ім?я ОСОБА_6 , використовуючи банківські автомати самообслуговування (банкомати): АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Львів вул. Володимира Великого, 50; AT «Sense Bank», що розташований за адресою: м. Львів, площа Галицька, 13; АТ «Райффайзен Банк», що розташований за адресою: м. Львів, площа Галицька, 14, які згідно Закону України «Про платіжні послуги» в редакції від 01.02.2023 року, є платіжними пристроями, тобто технічними пристроями (банківський автомат, платіжний термінал, програмно-технічний комплекс самообслуговування, програмно-апаратне середовище мобільного телефону, інший пристрій), що дає змогу користувачу ініціювати платіжну операцію, а також виконати інші операції згідно з функціональними можливостями цього пристрою в сфері інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу потерпілого ОСОБА_6 , втрутився в роботу платіжних пристроїв (банківських автоматів самообслуговування), що виразилось у вводі відомого ОСОБА_4 персонального ідентифікаційного номеру платіжної картки № НОМЕР_2 (ІН-коду), встановленого на картку для ідентифікації держателя платіжного інструменту, та неправомірно заволодів грошовими коштами потерпілого на загальну суму 55 400 грн. 00 коп.

Окрім цього, ОСОБА_4 , в період часу з 20 год. 35 хв. 08.03.2023 року по 00 год. 33 хв. 09.03.2023 року, маючи у розпорядженні платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , що обслуговується у АТ КБ «Приватбанк», видану на ім?я ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, завідомо розуміючи, що дана банківська картка є чужою та використовується для доступу до чужого банківського рахунку, де зберігаються грошові кошти, використовуючи банківські автомати самообслуговування (банкомати): АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Львів вул. Володимира Великого, 50; AT «Sense Bank», що розташований за адресою: м. Львів, площа Галицька, 13; АТ «Райффайзен Банк», що розташований за адресою: м. Львів, площа Галицька, 14, таємно, повторно викрав грошові кошти, знявши їх через вищевказані банківські термінали самообслуговування, зокрема: - 08.03.2023 року тричі з банкомату АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Львів, вул. Володимира Великого, 50, а саме: о 20 год. 35 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 5 400 грн. 00 коп., о 20 год. 48 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 5 000 грн. 00 коп., о 21 год. 18 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 5 000 грн. 00 коп., - 09.03.2023 року чотири рази з банкомату AT «Sense Bank» за адресою: м. Львів, площа Галицька, 13, а саме: о 00 год. 27 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 5 000 грн. оо коп., о 00 год. 28 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 5 000 грн. 00 коп., о 00 год. 29 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 5 000 грн. 00 коп. о 00 год. 30 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 5 000 грн. 00 коп., - 09.03.2023 року двічі з банкомату АТ «Райффайзен Банк» за адресою: м. Львів, площа Галицька, 14, а саме: о 00 год. 32 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 10 000 грн. 00 коп., о 00 год. 33 хв. - зняття грошових коштів готівкою в сумі 10 000 грн. 00 коп. Всього ОСОБА_4 повторно, таємно викрав кошти з банківської карти потерпілого на загальну суму 55 400 грн. 00 коп., які в подальшому витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

У зв?язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, зі змінами, внесеними востаннє згідно з Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 року у зв?язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та заперечив фактичні обставини, які викладені у обвинувальному акті, пояснивши, що познайомився з потерпілим ОСОБА_6 на Головному залізничному вокзалі м. Львова, грошові кошти, документи та банківські картки не викрадав, проте надавав таку допомогу останньому у знятті грошових коштів у різних банкоматах міста Львова.

Досліджені у судовому засіданні докази.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за встановленими судом обставинами, підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Однак суд зазначає, що на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду обвинувального акту ОСОБА_4 спочатку визнав свою вину у вчиненому повністю і надав грунтовні покази, але згодом заперечив свою причетність до скоєного. Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 змінив свою поведінку і не визнає вину, вина його стверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- Витяги з кримінального провадження № 000231 (т. 1 а.с. 1-3);

- Постанова про призначення слідчого від 17.03.2023 року (т. 1 а.с. 4);

- Повідомлення прокурору про початок досудового розслідування (т. 1 а.с. 5);

- Повідомлення від 17.03.2023 року про призначення прокурора у кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 6);

- Постанова від 17.11.2023 року про призначення прокурора у кримінальному провадженні №0000231 (т. 1 а.с. 7-8);

- Рапорт оперативного чергового від 17.03.2023 року (т. 1 а.с. 9);

- Заява потерпілого ОСОБА_6 про вчинення злочину від 17.03.2023 року (т. 1 а.с. 10);

- Протокол огляду документів від 17.03.2023 року (т. 1 а.с. 13-17);

- Ухвала слідчого судді Сарненського районного суду від 13.06.2023 року про тимчасовий доступ до банківських рахунків потерпілого ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 28);

- Протокол тимчасового доступу до банківських рахунків потерпілого ОСОБА_6 , опис (т. 1 а.с. 29-32);

- Постанова про визнання речовими доказами від 19.07.2023 року (диск CD-R марки «MyMedia» 72/2321/23, 1кс/572/642/23) (т. 1 а.с. 33);

- Протокол огляду предмета від 20.07.2023 року (диск CD-R марки «MyMedia» № 572/2321/23, 1кс/572/642/23) (т. 1 а.с. 34-69);

- Постанова про визначення підслідності за СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 від 20.08.2023 року (т. 1 а.с. 70-71);

- Постанова про визначення підслідності за СВ ЛРУП № 1 від 22.08.2023 року (т. 1 а.с. 72);

- Постанова про визначення підслідності за СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 від 29.08.2023 року (т. 1 а.с. 74-75);

- Витяг з КП №0000231 (т. 1 а.с. 77);

- Постанова про призначення групи слідчих від 12.09.2023 року (т. 1 а.с. 78);

- Повідомлення прокурору про продовження досудового розслідування № 0000231 (т. 1 а.с. 79);

- Повідомлення від 01.09.2023 року про призначення прокурора у кримінальному провадженні №0000231 (т. 1 а.с. 80);

- Постанова від 01.09.2023 року про призначення прокурора у кримінальному провадженні № 0000231(т. 1 а.с. 81);

- Рапорт слідчого СВ ОСОБА_7 про реєстрацію матеріалів в ІТС ІПНП (т. 1 а.с. 82);

- Протокол огляду предметів від 18.09.2023 року, фотографії, документи з АТ КБ «Приватбанк», диск (т. 1 а.с. 85-121);

- Протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімках від 19.09.2023 року,

фототаблиця (т. 1 а.с. 133-141);

- Протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімках від 19.09.2023 року,

фототаблиця (т. 1 а.с. 142-148);

- Запит у АТ «Сенс Банк», відповідь (т. 1 а.с. 149-150);

- Запит у АТ «Райфайзен Банк», відповідь (т. 1 а.с. 151-152);

- Постанова про призначення товарознавчої експертизи від 26.09.2023 року (т. 1 а.с. 153-154);

- Довідка про вартість експертизи, висновок товарознавчої експертизи №4446/23 від 26.09.2023 року (т. 1 а.с. 155-160);

- Повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України від 07.11.2023 року (т. 1 а.с. 166-168);

- Протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 07.11.2023 року, диск із відеозаписом слідчого експерименту (т. 1 а.с. 185-187);

- Ухвала слідчого судді від 08.11.2023 року про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 192-195);

- Витяг з кримінального провадження № 0001079 (т. 1 а.с. 196-197);

- Рапорт слідчого про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України від 07.11.2023 року (т. 1 а.с. 203);

- Витяг з кримінального провадження № 0001080 (т. 1 а.с. 204-205);

- Рапорт слідчого про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України від 07.11.2023 року (т. 1 а.с. 211);

- Витяг з кримінального провадження № 0001081 (т. 1 а.с. 212-213);

- Рапорт слідчого про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України від 07.11.2023 року (т. 1 а.с. 219);

- Постанова прокурора про об?єднання кримінальних проваджень № 0001079, № 0001080, № 0001081 та № 0000231 (т. 1 а.с. 220-222);

- Витяг з об?єднаного КП №0000231 (т. 1 а.с. 223-225);

- Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 16.11.2023 року в об?єднаному КП № 000231(т. 2 а.с. 1-6);

- Витяг із об?єднаного КП № 000231 року (т. 2 а.с. 17-20);

Відповідно до клопотання прокурора за ч. 2 ст. 349 КПК України, під час судового розгляду у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_6 , судом також досліджено протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 19.09.2023 року відповідно до якого останній підтвердив фактичні обставини справи викладені у обвинувальному акті.

Мотиви суду, оцінка та висновки.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, сприймає їх як позицію обраної лінії захисту. Під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_4 , пояснив попередне визнання винуватості та надання відповідних викривальних пояснень, погрозами йому особисто, його сім`ї та моральний тиск з боку працівників слідчих органів. Дане твердження судом розцінено як голослівним, бо не було підтверджено жодними доказами та не наведено жодних обставин для таких тверджень. Разом з тим, показання обвинуваченого є способом певною мірою викривити обставини дійсності та намаганням уникнути відповідальності за вчинені протиправні діяння, оскільки спростовуються дослідженими доказами, що взаємопов`язані та узгоджені між собою.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, що свідчить лише про небажання нести відповідальність за скоєне, суд вважає, що винуватість обвинуваченого за встановленими судом обставинами знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні доказів. Судом також враховуються, показання потерпілого ОСОБА_6 дані на попередньму слідстві, викривальні показання обвинуваченого ОСОБА_4 дані в суді, як такі що є послідовними, логічними та разом з іншими доказами у справі складають чітку карнтину скоєних злочинів.

Суд зазначає, що за змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 ст. 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Під час розгляду справи у суді обвинувачений ОСОБА_4 не був позбавлений можливості подавати докази на свій захист.

При цьому суд вказує, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується обсягом досліджених у судовому засіданні доказів, які підтверджують вину обвинуваченого у скоєному та не викликають у суду сумнівів, оскільки доведена поза розумним сумнівом. Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення ОСОБА_4 під час судового розгляду суду не надано.

Оцінюючи описані досліджені у судовому засіданні докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд визнає їх належними і допустимими доказами, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, а відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення кримінальних правопорушень та винуватість ОСОБА_4 у їх вчиненні.

Призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Отже при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря-нарколога (т. 2, а.с кримінального провадження 38) та на обліку у лікаря-психіатра (т. 2, а.с кримінального провадження 44).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є відсутніми. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 308/2489/23 від 03.03.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч. 1 ст. 357 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік; за ч. 3 ст. 357 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, за ч. 1 ст. 361 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. Згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у вигляді 1 (один) рік обмеження волі переведено на покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців. Згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, у вигляді 1 (один) рік обмеження волі переведено на покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців. Згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, у вигляді 2 (два) роки обмеження волі переведено на покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки (т. 2, а.с кримінального провадження 32-34). Також, вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.01.2024 року № 462/7548/22 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України до 5 років позбавлення волі.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом часткового складання призначених покарань.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 4446/23 від 26.09.2023 року складають 260 грн 00 коп. (а.с кримінального провадження 155, 156-160) які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити до вступу вироку у законну силу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України 6 (шість) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24.01.2024 року призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2023 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, та призначити остаточне покарання у виді 6 (шести) років 6 місяців позбавлення волі.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити до вступу вироку у законну силу.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту взяття під варту, тобто 08.11.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 260 грн (двісті шістдесят) грн 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4446/23 від 26.09.2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- лазерний диск CD-R марки «MyMedia», на якому наявні написи «Ухвала» 572/2321/23, 1-кс/572/642/23 від 13.06.2023 року ЄРДР 12023ххх231 від 17.03.2023 року підпис ОСОБА_8 , який упаковано до паперового конверту та опечатаний витисками печатки № 205 (т. 1 а.с кримінального провадження 33) - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: