Справа № 632/33/23
провадження № 1-кп/632/24/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000333 від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

19 червня 2024 року прокурором подано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний час доби, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно із ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23 квітня 2024 року, з покладанням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані суддею при зміні запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт (у нічний час) не зникли. Зокрема, на думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_5 , може переховуватись від суду, оскільки розуміючи, що за злочин, за яким йому висунуто обвинувачення можливо покарання у виді позбавлення волі, що може його спонукати переховуватися як на території України, так і за її межами. Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення) то його існування, на думку прокурора, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 у минулому засуджувався, а саме, за вчинення злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України, та через незначний проміжок часу після відбуття покарання у виді позбавлення волі, йому знову висунуто обвинувачення. Крім того, прокурор не виключає наявність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, допит яких судом проведений, але після зміни обвинувачення можливо виникне необхідність у їх повторному допиті. На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити із продовженням обов`язків, покладених ухвалою суду від 03 січня 2024 року, оскільки вважає мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби законними і обґрунтованими.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували заявивши, що воно є необґрунтованим, ризики на які посилається прокурор носять характер припущень, оскільки жодними фактичними даними не підтверджені, обвинувачений за п`ять місяців жодного разу не порушував покладених на нього обов`язків. Просили суд застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний заходу у вигляді - особистого зобов`язання, із покладенням певних обов`язків, враховуючи, що обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обмежує пересування обвинуваченого, після зміни обвинувачення неможливо понад 5 місяців допитати потерпілого, який ігнорує виклики до суду, що позбавляє можливості закінчити судовий розгляд, Крім того, обвинувачений потребує лікування, у зв`язку з чим, є необхідність виїзду за межі м. Первомайський до Харкова.

Прокурор проти зміни запобіжного заходу із домашнього арешту у певний період доби на особисте зобов`язання заперечував, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, зокрема ризики, які були враховані судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли, навіть, враховуючи, що обвинуваченому на сьогодні висунуто обвинувачення у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років. На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Пункт 1 ст. 5 цієї ж Конвенції визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - вимога передачі чужого майна з погрозою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану, за санкцією якого передбачено покарання від 07 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Під час судового розгляду, зокрема після допиту свідків та дослідження письмових доказів, 21 грудня 2023 року прокурор в порядку ст. 338 ГПК України змінив обвинувачення щодо ОСОБА_5 та подав суду обвинувальний акт, в якому висунув ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 355 КК України.

19 жовтня 2022 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова під час досудового розслідування, щодо обвинуваченого було застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово був продовжений вже судом. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року було також застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої неодноразово зменшувався судом.

У подальшому щодо ОСОБА_5 03 січня 2024 року був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло: спочатку - цілодобово, а потім, з 23 квітня 2024 року, у певний період доби, що пов`язано із тим, що він, зокрема, потребує систематичного відвідування закладів охорони здоров`я.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У даному випадку, вирішуючи заявлені сторонами клопотання, суд приймає до уваги, що під час останнього продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, суд вважав встановленим наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки із урахуванням того, що були допитані всі свідки по справі та потерпілий, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, на думку суду втратив свою актуальність.

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як

кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

Отже, на даній стадії судового провадження суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Суд звертає увагу, що з плином часу обставини, що стали підставою для продовження та обрання запобіжного заходу, згідно до конвенціальних норм, практики ЄСПЛ та вітчизняного законодавства мають бути істотно переглянуті, оскільки особа має право на розгляд кримінального провадження щодо неї впродовж розумного строку, що є складовою права особи на справедливий суд, тобто держава в особі судових органів повинна забезпечити виконання цих приписів, а обвинувачені не повинні в такій ситуації нести тягар обтяжуючого примусу.

Суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ними ризики при продовженні 23 квітня 2024 року запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дійсно існували і певною мірою продовжують існувати. Так, є певна імовірність, що обвинувачений ОСОБА_6 , який хоча і має постійне місце проживання, однак усвідомлюючи обсяг висунутого йому обвинувачення та покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, може вдатися до переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Крім того, проаналізувавши наявні дані, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки та майновий стан, у сукупності з обставинами інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності, суд доходить висновку, що наведені обставини об`єктивно вказують на певну імовірність продовження ОСОБА_6 кримінально-протиправної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, суд також приймає до уваги, щона сьогодні ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України - примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати цивільно-правові зобов`язання із погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, за яке передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), заява N 45100/98, § 106).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005 року, заява № 9190/03, § 58).

Як вбачається із відповіді начальника ВП № 1 Лозівського РВП ГНП в Харківській області станом на 19 червня 2024 р. ОСОБА_5 виконуються обов`язки, встановлені ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 січня 2024 року, за період знаходження останнього на обліку у ВП № 1 Лозівського РВП ГНП в Харківській області з приводу встановленого домашнього арешту, порушень зафіксовано не було.

При цьому, суд також приймає до уваги, що аналіз відповідних норм КПК України, якими врегульовано питання про обрання, продовження та зміну запобіжного заходу, свідчать про те, що самого обґрунтування обвинувачення та наявності ризиків з плином часу не достатньо для продовження запобіжного заходу, у даному випадку, у вигляді домашнього арешту, який є найменш обтяжуючим примусом, ніж тримання під вартою, однак частково обмежує право особи щодо пересування, крім цього прокурором повинно бути доведено, що на даному етапі не можливо запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

Отже, вищезазначені обставини у сукупності, на думку суду, вказують на зменшення ступені існування ризиків, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Відомості про наявність нових ризиків у поведінці останнього доводи прокурора не містять.

Таким чином, на думку суду, проаналізовані вище обставини у своїй сукупності свідчать про зменшення ризиків, визначених п. 1, 5 ч. 177 КПК України настільки, що вже не виправдовують подальше перебування обвинуваченого під домашнім арештом.

Суд, також керується положеннями ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, тому під час розгляду клопотань сторін, судом береться до уваги можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Статтями 176,179 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є особисте зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, зокрема, стадію розгляду кримінального провадження, неможливість закінчення судового розгляду справи із причин, що не залежать від суду ( сторони наполягають на допиті потерпілого після зміни обвинувачення, а останній протягом 5 місяців не з`являється до суду, з підстав наявності хвороби та проходження військової підготовки), а також дані, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 (наявність у нього постійного місця проживання, до цього часу обвинувачений, який мешкає у місті Первомайський, процесуальних обов`язків обвинуваченого, а також обов`язків, покладених на нього судом, не порушував, скарг від потерпілого щодо тиску на нього зі сторони обвинуваченого протягом судового розгляду не надходило), суд доходить висновку, що на даному етапі обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, продовжувати недоцільно та вважає за можливе застосувати до нього інший, альтернативний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на обвинуваченого, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану, а також, необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та його стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; утримуватись від спілкування зі потерпілим ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, що буде достатнім для запобігання доведеним ризикам - переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний час доби, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 та застосовує щодо нього запобіжний захід - у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 200, 201, 202, 331, 369-372, 392, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану, а також, необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та його стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

- утримуватись від спілкування зі потерпілим ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, 2 (два) місяця, тобто до 19 серпня 2024 року, включно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1