Справа № 991/1617/24
Провадження 1-кс/991/1643/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , при розгляді скарг підозрюваного ОСОБА_5 на рішення (постанови) детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000034 від 11.08.2023, зокрема за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.02.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_5 на рішення (постанову) детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_4 від 12.02.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 06.02.2024 про проведення слідчих (розшукових) дій (допитів) у кримінальному провадженні № 0000034 від 11.08.2023, зокрема за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України (справа № 991/1617/24 провадження № 1-кс/991/1643/24).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.03.2024 провадження за скаргою відкрито.

29.02.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_5 на рішення (постанову) детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_4 від 06.02.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 03.02.2024 про проведення слідчих (розшукових) дій (допиту) у кримінальному провадженні № 0000034 від 11.08.2023, зокрема за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України (справа № 991/1619/24 провадження № 1-кс/991/1645/24).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.03.2024 провадження за скаргою відкрито.

При цьому, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.03.2024 (справа № 991/1619/24) провадження за скаргами об`єднано в одне провадження, з номером провадження 1-кс/991/1643/24 та номером справи - 991/1617/24.

Від підозрюваного ОСОБА_5 надійшла заява від 04.03.2024 про розгляд скарг без участі підозрюваного.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи поданих підозрюваним скарг, просив задовольнити. Наполягав на тому, що після об`єднання матеріалів кримінальних проваджень 16.01.2024, кримінальне провадження № 0000034 від 11.08.2023 (далі - Кримінальне провадження) підсудне Вищому антикорупційному суду.

Детектив Бюро економічної безпеки України (далі - БЕБ) ОСОБА_4 заперечував проти доводів скарг, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що на даний час досудове розслідування здійснюється БЕБ та судовий контроль у Кримінальному провадженні здійснюється слідчими суддями Шевченківського районного суду міста Києва.

Дослідивши зміст скарг та додані до них матеріали, заслухавши доводи учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

У рамках Кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Підозрюваним ОСОБА_5 детективу БЕБ подано клопотання від 03.02.2024 та від 06.02.2024 про проведення слідчих (розшукових) дій (допитів) у Кримінальному провадженні.

Постановами детектива БЕБ ОСОБА_4 від 06.02.2024 та від 12.02.2024 відмовлено у задоволенні зазначених клопотань.

Не погодившись із вказаними рішеннями детектива, підозрюваний ОСОБА_5 звернувся до Вищого антикорупційного суду із даними скаргами.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 33-1 КПК України, при розгляді скарги, яку подано в порядку ст. 303 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний її перевірити на предмет відповідності критеріям підсудності, визначеним ч. 1 ст. 33-1, п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

В кримінальному процесуальному праві підсудність характеризується як розмежування повноважень судів щодо розгляду справ. Визначити підсудність означає вказати, який саме суд буде розглядати дану справу.

У сучасному кримінальному судочинстві застосовується підсудність у трьох розрізах: територіальна, інстанційна, предметна.

Виходячи з положень абз. 2 ч. 1 ст. 32 КПК України, Вищий антикорупційний суд здійснює кримінальні провадження щодо злочинів, що вчинені на території України і віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Згідно положень статті 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

У примітці до ст. 45 КК України зазначено, корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються:

- кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК УКраїни, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;

- кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.

Пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України передбачені умови, хоча б одна з яких повинна мати місце при вирішенні питання про підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду щодо кримінальних правопорушень, передбачених вищезазначеними статтями Кримінального кодексу України, а саме:

1) кримінальне правопорушення вчинено спеціальним суб`єктом, перелік яких визначений у п.1 ч. 5 ст. 216 КПК України;

2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369- 2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 33-1 КПК України, слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).

З огляду на зазначені норми закону, в даному випадку підлягає застосуванню саме предметна підсудність, відповідно до якої Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно конкретних корупційних кримінальних правопорушень, передбачених законом, у випадку наявності хоча б однієї з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Інші суди не можуть розглядати ці провадження.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального кодексу України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, на суддів, слідчих суддів, прокурорів керівників органів досудового розслідування, слідчих, інших службових осіб органів державної влади покладається обов`язок неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною, вимог інших актів законодавства, що є реалізацією принципу законності.

Таким чином, системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 КПК України дає підстави зробити висновок про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 § 1». Відповідну позицію зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Richert v Poland» (п. 41).

З огляду на зазначене, розгляд судом, зокрема, Вищим антикорупційним судом, справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.

Вихід за ці межі підсудності Вищого антикорупційного суду, які встановлені статтею 33- 1 КПК України та п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України та є безсумнівними, суперечитиме загальним засадам кримінального провадження і вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 5 КПК України встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 2 статті 33-1 КПК України, слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Частиною 1 статті 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Аналіз вказаних положень закону дає підстави зробити висновок, що до Вищого антикорупційного суду оскаржуються, зокрема, рішення слідчого (детектива) про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, в якому здійснюється досудове розслідування щодо складів злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Як вбачається із матеріалів скарг, 02.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

14.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудове розслідування у Кримінальному провадженні здійснює БЕБ.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, належать до предметної підсудністю Вищого антикорупційного суду. Разом з тим, з матеріалів скарг вбачається, що сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_5 вчинення розкрадання коштів та їх відмивання вперше у період не пізніше 26.03.2013 з подальшим перетворенням відмитих коштів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання діяльності акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» № 594 від 05.06.2019, Держава набула право власності на 100 відсотків акцій Банку 21.12.2016 відповідно до ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2016 за № 961 «Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи».

Таким чином, оскільки на час вчинення інримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень у статутному капіталі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» частка державної та комунальної власності була відсутня, склади кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , є непідсудними Вищому антикорупційному суду.

Зазначення у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів інформації щодо їх вчинення у період з 2013 року по 2023 рік не є підставою для визначення підсудності інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за Вищим антикорупційним судом, оскільки виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вказує, що події мали місце у 2013-2014 роках. Відповідно до ст. 33-1 КПК України наявність чи відсутність заяв про залучення потерпілих, а також вид статутного капіталу юридичних осіб, які залучені до кримінального провадження як потерпілі, не впливає на визначення підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 17.11.2023 (справа № 991/9378/23 провадження № 11- сс/991/879/23).

Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 16.01.2024 матеріали досудових розслідувань, внесених до ЄРДР за № 0000034, № 0000044, № 0000052 та № 0000207 об`єднано в одне провадження, якому присвоєно № 0000034.

Згідно витягу з ЄРДР щодо Кримінального провадження, у рамках даного Кримінального провадження здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: службові особи ПАТ «УКРНАФТА» за попередньою змовою зі службовими особами НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» (договір про спільну діяльність № 999/97 між ПАТ «УКРНАФТА», через відокремлений структурний підрозділ НАФТОГАЗОВИДОБУВНЕ УПРАВЛІННЯ «Полтаванафтогаз» ПАТ «УКРНАФТА» та компанією «Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп) Лімітед» Республіка Кіпр), ПрАТ «Карпатське УГР», ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» та іншими особами протягом 2012-2014 років шляхом зловживання своїм службовим становищем під час виконання договорів на виконання геолого-тематичних робіт та на створення науково-технічної продукції заволоділи грошовими коштами в сумі 1 944 880 000, 00 грн, у тому числі часткою ПАТ «УКРНАФТА» у розмірі 49,9 %, що становить 970 495 120,00 грн (Епізод № 11).

Крім того, у рамках Кримінального провадження здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: службові особи ПАТ «УКРНАФТА» за попередньою змовою зі службовими особами ПрАТ «Карпатське УГР», ТОВ «БК «ГЕФЕСТ АЛЬЯНС» та іншими особами протягом 2012-2014 років шляхом зловживання своїм службовим становищем під час виконання договорів на виконання геолого-тематичних робіт та на створення науково-технічної продукції заволоділи грошовими коштами ПАТ «УКРНАФТА» в сумі 1 604 420 000,00 грн (епізод № 12).

По даним епізодам жодній особі не повідомлено про підозру, тобто вони є фактовими (далі - Фактові епізоди).

Зазначені фактові кримінальні правопорушення відповідають критеріям підсудності Вищому антикорупційному суду, визначеним ч. 1 ст. 33-1, п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Із витягу з ЄРДР щодо Кримінального провадження також вбачається, що Коломойському повідомлено про підозру у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

- передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а саме: у період 2013-2014 років ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з групою осіб, до складу яких входили працівники АТ КБ «Приватбанк», організували та вчинили фінансові операції з коштами, одержаними внаслідок оформлення підроблених документів на переказ до банківських рахунків та інших засобів доступу до банківських рахунків, щодо внесення готівкових коштів від імені ОСОБА_5 до каси АТ КБ «Приватбанк», без фактичного внесення цих коштів, які були зараховані у безготівковій формі на особистий банківський рахунок ОСОБА_5 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Епізод № 6);

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: ОСОБА_5 у період 2013-2020 років, діючи спільно та узгоджено, залучивши невстановлених досудовим слідством працівників АТ КБ «Приватбанк», заволодів грошовими коштами банку в особливо великих розмірах (Епізод № 7);

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, а саме: у період 2013-2014 років ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з групою осіб, до складу яких входили працівники АТ КБ «Приватбанк», організували та вчинили систематичну підробку документів на переказ до банківських рахунків та інших засобів доступу до банківських рахунків, щодо внесення готівкових коштів від імені ОСОБА_5 до каси АТ КБ «Приватбанк», без фактичного внесення цих коштів, а також перерахували вищевказані імітовано внесені до банку готівкові кошти у безготівкову форму (Епізод № 8).

Із аналізу фабул епізодів, за якими ОСОБА_5 повідомлено про підозру, та Фактових епізодів вбачається, що вони не є пов`язаними між собою, жодних доказів такої пов`язаності стороною захисту не надано.

Відповідно до п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі об`єднання в одному провадженні матеріалів досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, серед яких є кримінальні провадження, підсудні Вищому антикорупційному суду, судове провадження здійснює Вищий антикорупційний суд, якщо виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження, які не віднесені до підсудності цього суду, може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

З огляду на відсутність будь-якої пов`язаності між кримінальними правопорушеннями щодо епізодів, у яких ОСОБА_5 повідомлено про підозру, які не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду, та Фактовими епізодами, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду, відсутні будь-які підстави вважати, що виділення в окреме провадження матеріалів Кримінального провадження, які не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду, тобто за Фактовими епізодами, може негативно вплинути на повноту судового розгляду кримінальних правопорушень, у вчиненні яких повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

За такого, в об`єднаному кримінальному провадженні, в якому одній особі повідомлено про підозру за декількома епізодами, які не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду, при наявності інших фактових епізодів, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суд, однак такі епізоди жодним чином не пов`язані з повідомленою підозрою, що вказує на те, що виділення в окреме провадження матеріалів такого кримінального провадження, які не віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду,

Щодо застосування абз. 2 п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України для визначення підсудності Кримінального провадження Вищому антикорупційному суду, на що посилається сторона захисту у скаргах, то в матеріалах скарг відсутні підтвердження наявності такої умови, оскільки не надано рішення прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, яке здійснюється детективами Національного антикорупційного бюро України, про віднесення кримінального провадження, передбаченого абз. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України, якщо відповідним кримінальним правопорушенням було заподіяно або могло бути заподіяно тяжкі наслідки охоронюваним законом свободам та інтересам фізичної або юридичної особи, а також державним чи суспільним інтересам.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що відкрите провадження за скаргами не підсудне Вищому антикорупційному суду, а за такого, подані підозрюваним ОСОБА_5 у рамках такого провадження скарги також не підсудні Вищому антикорупційному суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Отже, рішення про повернення скарги, у разі її подання до неналежного суду, слідчий суддя може прийняти при вирішенні питання про відкриття провадження за такою скаргою.

Разом із тим, якщо після відкриття провадження за скаргою буде встановлено, що воно відкрите при наявності хоча б однієї із умов, передбачених ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя має постановити ухвалу про закриття провадження за такою скаргою. Вказана позиція узгоджується із рішенням Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 569/17036/118.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваним ОСОБА_5 подано скарги до неналежного суду, а за такого, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, такі скарги підлягають поверненню суб`єкту звернення, а провадження за ними підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 304, ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження за скаргами підозрюваного ОСОБА_5 на рішення (постанови) детектива Бюро економічної безпеки України ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000034 від 11.08.2023.

Подані скарги повернути підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7