У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3576/24

№ 1-кп/183/1430/24

17 квітня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 08.02.2024 року до ЄРДР за № 0000207, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

До суду 11.04.2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_3 застосовувався у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Захисник та обвинувачений вважають, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, а також судовий розгляд можливо проводити у відкритому судовому засіданні.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився надавши суду заяву про слухання справи без його участі.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого вважає необхідним призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_3 під вартою, обґрунтувавши тим, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім того, відповідно до Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану строком на 90 діб.

02 лютого 2024 року приблизно о 16.52 годині ОСОБА_3 , знаходився у приміщенні торгівельного залу магазину ТМ «Аврора №88», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 40 В, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись у вказаний час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, шляхом вільного доступу, зайшов до магазину ТМ «Аврора №88», де взяв з прилавку шоколад чорний «Millenium Golden Nut» цілий фундук 100 г у кількості 2 од. вартістю 53,48 гривні кожний, шоколад «Millenium Golden» молочний з мигдалем, родзинками 100 г у кількості 4 од. вартістю 56,33 гривень кожний та шоколад молочний «Nesquik» начинка з молоком 100 г у кількості 8 од. вартістю 49,30 гривень кожний.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 викрадений товар поклав до свого рюкзаку, який був при ньому, впевнившись, що його дії ніким не будуть помічені та вони залишаються такими для оточуючих, покинув місце вчинення злочину, пройшовши повз касову зону з вищезазначеним майном, не розрахувавшись за нього, після чого розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 726,68 гривень.

16 лютого 2024 року приблизно о 10.04 годині ОСОБА_3 знаходився у приміщенні торгівельного залу магазину ТМ «Аврора №88», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 40 В, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись у вказаний час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, шляхом вільного доступу, зайшов до магазину ТМ «Аврора №88» де взяв з прилавку шоколад марки «Millenium Golden» молочний з мигдалем та з родзинками вагою 100 г 7 од., вартістю 40,83 гривень кожний та шоколад марки «Millenium Golden» молочний з цілими лісовими горіхами вагою 100 г 8 од., вартістю 40,83 гривень кожний.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 викрадений товар поклав до лівої та правої кишень своєї куртки, впевнившись, що його дії ніким не будуть помічені та вони залишаються такими для оточуючих, покинув місце вчинення злочину, пройшовши повз касову зону з вищезазначеним майном, не розрахувавшись за нього, після чого розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 612,45 гривень.

21 лютого 2024 року приблизно о 13.21 годині ОСОБА_3 знаходився у приміщенні торгівельного залу магазину ТМ «Аврора №88», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 40 В, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , знаходячись у вказаний час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, шляхом вільного доступу, зайшов до магазину ТМ «Аврора №88», де взяв з прилавку шоколад молочний марки «Millenium Gold» цілий лісовий горіх, вагою 100 г 2 од., вартістю 40,83 гривень кожний, шоколад чорний марки «Millenium Gold Nut» цілий фундук, вагою 100 г, 5 од., вартістю 40,83 гривень кожний та шоколад молочний марки «Milka» кремово-полунична начинка вагою 90 г, 7 од., вартістю 40,83 гривень кожний.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 викрадений товар поклав до правої кишені своєї куртки, впевнившись, що його дії ніким не будуть помічені та вони залишаються такими для оточуючих, покинув місце вчинення злочину, пройшовши повз касову зону з вищезазначеним майном, не розрахувавшись за нього, після чого розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 571,62 гривень.

25 лютого 2024 року, приблизно о 15.23 годині ОСОБА_3 , знаходився у приміщенні торгівельного залу магазину ТМ «Аврора №88», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 40 В, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 знаходячись у вказаний час та місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, шляхом вільного доступу, зайшов до магазину ТМ «Аврора №88», де взяв з прилавку шоколад молочний пористий марки «Millenium» вагою 85 г, 5 од., вартістю 28,33 гривень кожний, шоколад «Millenium Golden» молочний з мигдалем, родзинками вагою 100 г, 6 од., вартістю 28,33 гривень кожний та десерт молочний марки «Світоч» полуничний йогурт вагою 90 г, 2 од., вартістю 32,50 гривень кожний.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 викрадений товар поклав до правої та лівої кишені своєї куртки, впевнившись, що його дії ніким не будуть помічені та вони залишаються такими для оточуючих, покинув місце вчинення злочину, пройшовши повз касову зону з вищезазначеним майном, не розрахувавшись за нього, після чого розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 376,63 гривень.

22 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №0000207 від 08 лютого 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянин України, офіційно не працюючий, розлучений, з середньою технічною освітою, маючий на утриманні малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме:

- 20.05.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 09.02.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складення покарань з покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.05.2020 року до відбуття остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати з 24.07.2017 року по 26.07.2018 року, з 09.04.2019 року по 20.05.2020 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

- 18.04.2022 року ухвала Дніпровського апеляційного суду: вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2022 року в частині призначення покарання змінити. Вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань з покаранням за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.05.2020 року до відбуття остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати частково відбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 20.05.2020 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України. Зарахувати з 24.10.2017 року по 26.07.2018 року, з 09.04.2018 року по 20.05.2020 року, в іншій частині залишити без змін;

- 19.03.2022 року звільнився з Дніпропетровського УВП №4 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 19.07.2023 року направлено обвинувальний акт до суду за ст. 185 ч. 4 КК України (рішення не прийняте);

- 22.08.2023 року направлено обвинувальний акт до суду за ст. 185 ч. 4 КК України (рішення не прийняте);

- 25.01.2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Частина 1 Європейської Конвенції з прав людини дозволяє позбавлення волі для забезпечення виконання будь-якого обов`язку встановленого законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»), а тому менш суворий вид запобіжного заходу не може бути застосований через тяжкість кримінального правопорушення та його суспільний резонанс.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 року «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання строку тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 188 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання позбавлення волі. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати і на теперішній час.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, останній раз 25.01.2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі . Незважаючи на це ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у скоєнні корисливого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Стійка кримінальна направленість поведінки підозрюваного ОСОБА_3 свідчить про те, що він матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інші кримінальні правопорушення, підтверджується тим, що останній займається злочинною діяльністю на території м. Новомосковськ Дніпропетровської області, це свідчить про небажання ОСОБА_3 ставати на шлях виправлення і про можливість подальшого вчинення останнім інших злочинів.

ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого, корисливого кримінального правопорушення. У останнього відсутній стабільний матеріальний дохід та маються слабкі соціальні зв`язки, тому існує реальна можливість обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватися від органів розслідування та суду, з метою запобігання реальному позбавленню волі за скоєння вказаного злочину.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжких, відповідальність за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років ОСОБА_3 офіційно не працює, розлучений, законних джерел доходів не має, внаслідок чого стійки соціальні зв`язки в нього відсутні.

Окрім того, наразі на території України ведуться активні воєнні дії, пов`язані з військовою агресією російської федерації, у зв`язку з чим, частина території України, на даний час, є непідконтрольною для нашої держави через окупацію. Таким чином, ОСОБА_3 , відносно якого у Новомосковському міськрайонному суді перебувають на розгляді кримінальні провадження і зараз обвинувачується в тяжкому злочині, може скористатись ситуацією з непідконтрольними територіями та переховуватись там.

Застосування до ОСОБА_3 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому обвинувачується останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого також слід обов`язково враховувати вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, наявність у ній реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаного ризику забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеному ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому обвинувачується останній, та неможливість забезпечити запобігання наявному ризику більш м`якими запобіжними заходами.

З огляду на викладеного прокурор просить суд продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, на даний час підозрюється у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк до 8 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Також суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого кримінального правопорушення, що вказує на стійку кримінальну направленість його поведінки, не працює, розлучений, законних джерел доходу не має та слабкі соціальні зв`язки, а отже дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 , маючи можливість вільного пересування, зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії тяжких, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 314 317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.00 годину 26 квітня 2024 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю прокурора, представника потерпілого, захисника, обвинуваченого, свідків.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянину України, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 червня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1