Справа № 755/3136/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "29" лютого 2024 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі судді ОСОБА_1 одноособово, розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000106 від 19.01.2024 року відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Єнакієве, Донецької області, громадянина України, українця, неодруженої, з середньо освітою, офіційно не працюючої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засуджена Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 19.01.2024 року за ч.2 ст. 384 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, шляхом вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 18 січня 2024 року приблизно о 13:40, проходила повз парк «Перемога», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Князя Мстиславовича, 26 , де на землі біля дерева знайшла поліетиленовий зіп-пакетом в якому знаходилась кристалічна речовиною бежевого кольору. Будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини, вона підняла з землі зіп-пакет та помістила його до правої кишені шуби, в яку була одягнута, з метою подальшого власного вживання без мети збуту, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечну психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP(1-феніл, 2- піролідин-1-іл-пентан1-он), та пішла у своїх справах.

Того ж дня, тобто 18 січня 2024 року приблизно о 14:00, за адресою: м. Київ, по проспекту Воскресенському,11-А працівниками поліції було зупинено ОСОБА_2 , в присутності двох понятих було проведено огляд місця події в період часу з 15:07 до 15:12год, в ході якого ОСОБА_2 добровільно дістала з кишені шуби в яку була одягнута та видала працівникам поліції поліетиленовий зіп--пакет в якому знаходилась кристалічна речовиною бежевого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP(1-феніл, 2- піролідин-1-іл-пентан1-он), масою 0,347 г.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/3726-НЗПРАП від 22.01.2024: Надана на дослідження кристалічна речовина бежевого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP. Загальна маса PVP в речовині становить 0,347г.

PVP, згідно зі Списком №2 «особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченої ОСОБА_2 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 слідує, що остання беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а.с. 67-68).

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд виходить з того, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Так встановлено, що ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, не одружений, на утриманні осіб не має, не працює, має ін`єкційну наркоманію, ВІЛ, вірусний гепатит С , раніше судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченої до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у виді арешту в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

При призначенні покарання суд також враховує, що вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 19.01.2024 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У своїй постанові від 15.01.2021 по справі № 760/26543/17, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду надала роз`яснення щодо застосування судами норми ч. 4 ст. 70 КК України та зазначила, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 була засуджена 19 січня 2024р. Вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч.2ст.384 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст.75 КК України, кримінальне правопорушення по даній справі вчинила до постановленні попереднього вироку, за цим вироком ОСОБА_2 призначається покарання у виді арешту, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_2 з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким він звільнений від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким йому призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи щодо обвинуваченого, не застосовувалися, а тому суд не вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не спричинено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі ч.2 ст.122, ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинувачену ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку експерта від 22.01.2024 №СЕ-23/111-24/3726-НЗПРАП у розмірі 3029,00 гривень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту її затримання.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 19.01.2024 року ухвалений у справі № 636/5118/18 (провадження № 1-кп/636/309/24) - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_2 , витрати на залучення експерта у розмірі 3028 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 00 копійок на користь держави.

Речові докази:

1)диск DVD-R 4,7 gb. 120 min, з огляду місця події, долучений до протоколу огляду від 19.01.2024 року - залишити в матеріалах справи;

2)поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною бежевого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP» масою 0,347 г., яку відповідно до постанови від 26.01.2024 року визнано речовим доказом та зберігаються у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його отримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя