ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3054/24
провадження № 1-кп/753/1182/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003530 від 13.09.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смільчинці

Лисянського району Черкаської області, громадянина України,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

1. До Дарницького районного суду м. Києва 09 лютого 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003530 від 13.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 09 вересня 2023 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні хостелу, побачив мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_8 та вирішив таємно заволодіти майном останньої.

Так, перебуваючи за вказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій ОСОБА_7 , переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв із столу на кухні хостелу мобільний телефон марки Tecno pop5 lte ice blue, imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартістю 3 401,30 грн, з сім-карткою абоненту Київстар з номером НОМЕР_4 (матеріальної цінності не становить) та з прозорим чохлом (матеріальної цінності не становить), після чого залишив приміщення хостелу, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 3 401,30 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

3. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 09 вересня 2023 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні хостелу, побачив мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_8 та вирішив таємно заволодіти майном останньої. Після чого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв із столу на кухні хостелу мобільний телефон, вартістю 3 401,30 грн, та залишив приміщення хостелу, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріального збитку на вказану суму.

Водночас підтвердив, що із потерпілою примирився, придбав для неї новий мобільний телефон за вказаною потерпілою модифікації, й про вчинене щиро шкодує й розкаюється.

4. Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

5. Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

6. Вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

7. Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

8. При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся, повністю й добровільно відшкодував завдані злочином збитки, примирився з потерпілою), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з середньою освітою, має сім`ю й постійне місце проживання, дружина у стані вагітності, працює неофіційно, раніше неодноразово судимого й вчинив новий злочин під час умовно-дострокового звільнення.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне й добровільне відшкодування заподіяних злочином збитків, примирення із потерпілою, що підтверджено суду останньою. При цьому потерпіла просила не позбавляти волі обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

8.1 Під час судового розгляду щодо попередніх вироків, ухвалених стосовно обвинуваченого, встановлено таке.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2023 року засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк 11 місяців 2 дні.

Як вбачається з висунутого обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення через 7 місяців після звільнення умовно-достроково. І коли цей строк ще не був завершений.

Отже, суд зобов`язаний застосувати положення ст. 71 КК України. визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, врахувавши при складанні покарань вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року.

9. Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

10. Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

11. Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнений 09 лютого 2023 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 2 дні, та остаточно обвинуваченому ОСОБА_7 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років десять днів.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: оптичний носій із відеозаписом з камер відеоспостереження ломбарду, зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1