Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9277/23
Провадження № 1-кп/490/803/2023
У Х В А Л А

18 березня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді? ? Алєйнікова В.О.

? ? ? ? ? ? ? ? ? ?

при секретарі? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? -? ? ОСОБА_1

за участі прокурора ? ? ? ? ? ? ? -? ? ОСОБА_2

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? обвинуваченого ? ? ? ? ? ? ? -? ? ОСОБА_3

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? його захисника -? ? ОСОБА_4

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? обвинуваченого -? ? ОСОБА_5

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? його захисника -? ? ОСОБА_6

? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №? ? 0000770 про обвинувачення

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Іванівка Білозерського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України

В? ? С? ? Т? ? А? ? Н? ? О В? ? И? ? В? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? :

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбачених частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 22 вересня 2023 року старшим слідчим-криміналістом в особливо важливих справах Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області Мельчуцької В.О. та у той же день затверджений виконувачем обов`язків прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильства Миколаївської обласної прокуратури Стояновим І.В. обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

1. Як зазначив автор обвинувального акту:

05.06.2023 близько 23:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 перебували на вулиці поряд з магазином «АТБ» по пр. Центральному, 154 у м. Миколаєві, де вживали спиртні напої та спілкувалися між собою. Під час перебування у вказаному місці між ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з однієї сторони та невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебували неподалік, виник словесний конфлікт, який припинився, оскільки на місце за викликом ОСОБА_9 прибули працівники поліції.

Після завершення вказаного конфлікту, близько 23:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 направились до місця свого спільного проживання по АДРЕСА_1 . Під час перебування за місцем проживання, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вирішили повернутися до місця, де в них мав місце конфлікт з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою знайти останніх та продовжити з`ясування відносин.

У подальшому 06.06.2023 близько 00:15 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 прибули в район перехрестя пр. Центрального та вул. 3-тя Слобідська, де на зупинці громадського транспорту "вул. 3-тя Слобідська" у напрямку вул. Садова, помітили бетонну конструкцію - укриття. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли рішення перевірити приміщення укриття на предмет наявності у ньому осіб, з якими у них незадовго мав місце конфлікт. Залишивши на вулиці ОСОБА_9 - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 увійшли до приміщення укриття, виявили там раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , який спав лежачи на лавці та помилково сприйняли особу останнього за одну з осіб, з якими у них мав місце незадовго до цього конфлікт. У зв`язку з цим у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні по відношенню до ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій спільний злочинний намір, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та свідомо бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_10 , який знаходився на лаві за ОСОБА_5 наніс кулаками лівої та правої рук не менше 5 ударів в область голови та обличчя ОСОБА_10 . Після нанесених ОСОБА_5 ударів, ОСОБА_3 , діючи з єдиним із ОСОБА_5 умислом, направленим на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше 19-ти ударів кулаком правої руки в область голови та обличчя.

Після нанесених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ударів, ОСОБА_10 впав з лави на підлогу та втратив свідомість.

Внаслідок вчинених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 протиправних дій ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку лівої лобної та скроневої часток, епідуральної гематоми лівої лобно-тім`яної скроневої ділянки, субарахноїдального крововиливу зі зміщенням серединних структур праворуч, переломів правої тім`яної та скроневих кісток, численних саден верхніх та нижніх кінцівок, від яких останній 17.08.2023 помер в палаті нейрохірургічного відділення КНП ММР "Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги".

2. Вказані дії обвинувачених органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вчинений групою осіб та таких, що спричинили смерть потерпілого.

Б. Стосовно умов здійснення кримінального провадження судом.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

В. Стосовно здійснення кримінального провадження судом.

1. Після отримання обвинувального акту суд здійснив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду.

2. Під час судового розгляду суд оголосив обвинувальний акт, встановив особи кожного з обвинувачених та ставлення до скоєного кожного з них.

При цьому кожен з обвинувачених зазначив, що сутність обвинувачення є зрозумілою та свою вину у вчиненні злочину він визнає.

3. Далі, суд встановив обсяг та порядок дослідження доказів.

4. Після цього суд, відповідно до встановленого порядку, допитав потерпілу.

4.1. Під час судового засідання 14 грудня 2023 року версію публічного обвинувачення про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_5 за вказаних в обвинувальному акті обставин побили її небожа ОСОБА_10 , внаслідок чого сталась його / ОСОБА_10 / смерть підтримувала; повідомила, що вона та члени її сім`ї ОСОБА_10 поховали, інших родичів в того немає.

4.2. При цьому потерпіла під час судового засідання 14.03.2024 року зазначила, що її син від працівників поліції дізнався про те, що їх родича ОСОБА_10 побили у бомбосховищі на вулиці 3 Слобідській, та він перебуває у лікарні. Вона та члени її сім`ї приїхали до лікарні, де побачили чоловіка, схожого на їх родича ОСОБА_10 , який був без свідомості, з геть побитим обличчям та потребував лікування. Вони надавали необхідну допомогу у його /побитого чоловіка/ лікуванні, проте вжити медиками заходи виявились марними та він помер. Тоді вона та члени її родини цього чоловіка гідно, за усіма правилам, поховали; вони на той час були певні у тому, що похований є саме їх родичем ОСОБА_10 .

Проте невдовзі після похорон її син розповів їй, що йому дзвонила якась особа, яка назвалась ОСОБА_12 та попросила грошей. На той час вони вирішили, що це були якісь шахрайські дії, та на них не відреагували.

Але невдовзі її викликали до поліції, де вона побачила ОСОБА_10 , який виявився живим.

Потерпіла підсумувала, що наразі певна, що її небіж ОСОБА_10 є живим.

5. Судом за клопотанням та згодою обох сторін кримінального провадження ухвалено про виклик до суду особи, яка була впізнаною потерпілою, як ОСОБА_10 , та наразі користується паспортом на це ім`я.

Проте протягом майже двох місяців сторона обвинувачення явку до суду цієї особи не забезпечила. Показовим є факт, що судом створені усі умови для сторони обвинувачення для забезпечення явки цієї особи у зручний для працівників правоохоронних органів час; сторони неодноразово з`являлись до суду з метою проведення судового засідання для забезпечення явки цієї особи, проте під різними приводами явка цієї особи забезпеченою не була.

В. Щодо подальшого руху кримінального провадження.

І......Сторони не заперечували проти необхідності наразі оголосити перерву у судовому засіданні для надання прокурору часу забезпечити явку свідків.

ІІ......Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження з огляду на такі обставини, суд виходе з приписів частини 1 статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття.

ІІІ......З огляду на ці приписи законодавства на настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Подальший розгляд цього кримінального провадження та завершення його розгляду без допиту особи, яка була впізнаною потерпілою, як ОСОБА_10 , та наразі користується паспортом на це ім`я, є позбавленим будь-якого сенсу.

Відповідно до прямих приписів процитованої вище норми частини 1 статті 327 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин слід призначити нову дату судового розгляду, оголосиши перерву у судовому засіданні.

2. Далі, суд має визначити наступні дату та час для продовження судового розгляду.

З урахуванням навантаження суду та сторін у справі, а також - оперативної обстановки у місці Миколаєві, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 19 квітня 2024 року до 15:30 години.

Отже, у судовому засіданні слід оголосити перерву до 19 квітня 2024 року до 15-30 години.

Г. Стосовно? ? застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого

І......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про таке.

1.1. Наразі обвинувачені обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, який в будь-якому випадку полягає у побитті іншої людини, яке /побиття/ мало наслідком настання смерт жертви.

Що ж стосується особи побитого, то ця особа, на переконання прокурора, може бути уточненою під час зміни обвинувачення.

2. Обвинувачені та їх захисники проти задоволення цього клопотання заперечували та просили змінити обраний відносно кожного з обвинувачених запобіжний захід на більш м`який.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від? ? 09 червня 2023 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 серпня 2023 року.

Подальшими ухвалами слідчого судді цього ж суду від 02 серпня 2023 року строк тримання кожного з обвинувачених під вартою був продовженим до 30 вересня 2023 року включно.

2. Далі, ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання під вартою кожного з обвинувачених продовжувався неодноразово, востаннє ухвалою від 19 січня 2024 року до 19 березня 2024 року включно.

3. Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя виходили з того, що кожен з обвинувачених обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та наявні ризики, що виправдовують тримання кожного з них під вартою, а саме - того, що кожен з них може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

2. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1.особисте зобов`язання;

2.особиста порука;

3.застава;

4.домашній арешт;

5.тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

3. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

4. Відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

5. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

5.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

можна перевірити у судовому розгляді;

спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

5.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецеденту практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

5.3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

5.4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

IV…...Стосовно висунутої кожному з обвинувачених підозри суд відзначає таке.

1. Сутність та зміст викладеної в обвинувальному акті підозри відносно кожного з обвинувачених полягає ні в чому іншому, як у тому, що вони, діючи за попередньою змовою між собою, заподіяли саме ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких сталась смерть ОСОБА_10 .

2. Наразі та обставина, що тілесні ушкодження були заподіяні саме ОСОБА_10 та що від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер як не остаточно спростована, то викликає сумніви такого ступеню обґрунтованості, що не дозволяють вважати вказане припущення обґрунтованим.

Питання ж про те, чи заподіяли обвинувачені тілесних ушкоджень іншим особам та якими були наслідки цих тілесних ушкоджень вочевидь виходять за межі цього кримінального провадження.

Отже, висунута в межах цього кримінального провадження кожному з обвинувачених "підозра" навряд може вважатись обґрунтованою

3. Разом з таким, суд погоджується з прокурором у тому, що матеріали цього кримінального провадження містять відомості про можливе вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення (побиття наразі невстановленої особи), щодо якого обвинувачення не висувалось.

При цьому суд відзначає, що стаття 339 Кримінального Процесуального Кодексу України надає прокурору право висунути стосовно цих обставин додаткове обвинувачення в межах цього кримінального провадження.

Оскільки ж поняття "підозра", що використовується для мети вирішення питання про застосування запобіжного заходу , є ширшим, ніж зміст обвинувачення, таке не дозволяє визнати висунуту обвинуваченим "підозру" повністю необґрунтованою.

4. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно кожного з обвинувачених, суд враховує й те, що метою застосування такого заходу до кожного з обвинувачених є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, необхідність у чому сторони не заперечують.

Отже, для мети вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно як ОСОБА_3 , так й ОСОБА_5 висунуту їм "підозру" слід вважати мінімально "обґрунтованою".

V…...Говорячи про наявність передбачених законом ризиків, суд відзначає таке.

1. Перш за все суд відзначає, що на цій стадії кримінального провадження наявність/відсутність певних ризиків визначається головним чином змістом висунутої обвинуваченим підозри.

З огляду на таке суд відзначає, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні спільних дій.

Таке дозволяє на цьому етапі кримінального провадження вирішувати питання про наявність/відсутність ризиків не відносно кожного з них окремо - але одночасно відносно обох обвинувачених.

2. Далі, ухвалою суду встановлена наявність ризику того, що кожен з обвинувачених, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

2.1. Наявність цього випливало з того, що кожен з них обґрунтовано /на час винесення попередніх ухвал/ "підозрювався" у вчиненні умисного тяжкого злочину за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 10 років, а строк перебування під вартою кожного з обвинувачених не був домірним покаранню, що загрожувало у разі визнання кожного з них винним за вироком суду.

2.2. В той же час, як доведено вище, на теперішній час зміст "підозри" є надто абстрактним та не дозволяє визначити наслідки дій обвинувачених.

За такого підстави вважати, що у разі визнання будь-кого з них винним у вчиненні злочину винному загрожує суворе покарання, яке є значно більшим за строк перебування під вартою, є відсутніми.

Отже, актуальність цього ризику на цій стадії кримінального провадження суд вважає істотно зниженою.

3. Ухвалою суду встановлена також наявність ризику того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків.

3.1. Наявність такого ризику обґрунтовувалась тим, що дії щодо впливу на свідків відповідають змісту переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

3.2. В той же час, як доведено вище, наразі ризик переховування з боку обвинувачених істотно знизився.

Відповідно ступеню зниження цього ризику суд вважає, що на теперішній час ризик впливу на свідків з боку будь-кого з обвинувачених відсутній.

3. У своєму клопотанні прокурор стверджує про наявність інших ризиків.

Але попередньою ухвалою суду наявність інших ризиків встановленою не була; про обставини їх виникнення цього ризику після 19 січня 2024 року прокурор не посилається.

Отже, підстави вважати наявними інші (окрім ризику переховування від суду) ризики є відсутніми.

VI…...Говорячи про запобіжний захід, який слід застосувати з огляду на характер висунутої обвинуваченим "підозри" та встановлених судом ризиків, суд відзначає таке.

1. Наведені вище обставини, зокрема ступінь обґрунтованості "підозри" у вчиненні кожним з обвинувачених злочину унеможливлює застосування до будь-кого з них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, раніше обраний відносно кожного з них запобіжний захід підлягає зміні.

2. При цьому зміст "підозри", що враховується під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, а саме - вчинення протиправних дій під час систематичних повітряних загроз у укритті, тобто - у місці, що призначене гарантувати безпеку громадян - доводять, що поведінка обвинувачених цілком здатна викликати таку реакцію суспільства, яка вказує про необхідність обрання відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням свободи.

Отже, відносно кожного з обвинувачених слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

3. При цьому на кожного з них слід покласти обов`язки, що здатні запобігти ризику втечі та забезпечити можливість належної організації процесу.

За такого, клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню, а обраний раніше відносно кожного з них запобіжний захід зміні на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України -? ? оголосити перерву до 19 квітня 2024 року до 15:30 години.

2.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 - задовольнити частково;

Обраний відносно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід змінити з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.

Визначити місцем перебування ОСОБА_3 під домашнім арештом на виконання цієї ухвали будинок АДРЕСА_2

Покласти на ОСОБА_3 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду, також такі обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-носити електронний засіб контролю

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 18 квітня 2024 року.

ОСОБА_13 доставити до місця перебування під домашнім арештом - будинку АДРЕСА_2 , після чого звільнити з-під варти.

3.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 - задовольнити частково;

Обраний відносно ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід змінити з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.

Визначити місцем перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом на виконання цієї ухвали будинок АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_5 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду, також такі обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про актуальні засоби зв`язку та їх зміну;

-носити електронний засіб контролю

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 18 квітня 2024 року.

ОСОБА_5 доставити до місця перебування під домашнім арештом - будинку АДРЕСА_2 , після чого звільнити з-під варти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя =АЛЄЙНІКОВ В.О.=