Справа № 309/621/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/29/24, за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13.12.2023. Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, без освіти, непрацююча, неодружена, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима, засуджена:

- за ч. 2 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначив тривалістю 02 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023, за яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 150-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 01(один) рік з покладенням на неї обов`язків, ухвалено виконувати самостійно.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 , переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення та покращення свого матеріального становища, діючи умисно, систематично, а саме, починаючи з початку 2021 року по 02.02.2023, усвідомлюючи малолітній вік потерпілого - свого сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким разом проживає, приводила останнього до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований по АДРЕСА_2 та надавала вказівки просити гроші від сторонніх осіб, на що малолітній ОСОБА_9 підходив до відвідувачів магазину та випрошував у них гроші, порушуючи принцип відповідного розвитку особистості, умови нормального розвитку та виховання малолітнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_8 втягнула малолітнього сина ОСОБА_9 до зайняття жебрацтвом.

-2-

27.12.2022 о 18 год ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Амбар» по АДРЕСА_2 , як мати не забезпечила належних умов щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_9 , який знаходячись біля вказаного магазину випрошував милостиню від відвідувачів магазину, за що ОСОБА_8 була притягнута Хустським районним судом до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

23.01.2023 о 14 год ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Амбар» по вул. Центральній в с. Сокирниця Хустського району, не забезпечила належним чином умов щодо догляду та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_9 , який знаходячись біля вказаного магазину випрошував милостиню, за що була притягнута Хустським районним судом до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

24.01.2023 о 18 год ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Амбар» по вул. Центральній в с. Сокирниця Хустського району, не забезпечила належним чином умов щодо догляду та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_9 , який знаходячись біля вказаного магазину випрошував милостиню, за що була притягнута Хустським районним судом до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

02.02.2023 о 09 год ОСОБА_8 , переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення та покращення свого матеріального становища, діючи умисно, в черговий раз привела свого малолітнього сина ОСОБА_9 до магазину «Амбар» по АДРЕСА_2 та надала йому вказівку щодо випрошування грошей та інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб, на що малолітній ОСОБА_9 почав підходити до відвідувачів магазину та випрошувати у них гроші.

В апеляційній скарзі прокурорне оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 304 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначення покарання є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону про кримінальну відповідальність. ОСОБА_8 вчинила дане кримінальне правопорушення 02.02.2023, до постановлення щодо неї вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023, яким її засуджено за ч. 1 ст. 150-1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік та на підставі ст. 75 цього ж Кодексу звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 01 (один) рік, у зв`язку з чим судом безпідставно не призначено ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї ж статті та не зараховано в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, хоча ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення до ухвалення попереднього вироку, а також судом, як і в попередньому вироку застосовано ст. 75 КК України. Просить вирок у частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити, уважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки та звільнити її від відбування покарання на підстав ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю 02 (два) роки. В решт вирок суду від 13.12.2023 залишити без змін.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинуваченої, її захисника, потерпілого та представника Служби у справах дітей Хустської міської ради, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги

-3-

вказані особи повідомлені відповідно до вимог закону, до початку розгляду кримінального провадження від потерпілих та сторони захисту не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін та відомостей про поважність причин їхньої неявки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним досліджувати зібрані органом досудового розслідування докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленню порядку їх дослідження та роз`яснені при цьому прав ОСОБА_8 , судом першої інстанції вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України порушені не були. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, вид та розмір призначеного їй покарання в тому числі із застосуванням положень ст. 75 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Діяння обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 304 КК України кваліфіковано правильно.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при застосуванні приписів ч. 4 ст. 70 КК України, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження оскаржуваним вироком від 13.12.2023, ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 304 КК України за вчинення ряду епізодів втягнення малолітньої особи ОСОБА_9 до жебракування, які мали місце в період з початку 2021 по 02.02.2023, тобто до постановлення відносно неї попереднього вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023, за яким ОСОБА_8 було засуджено за ч. 1 ст. 150-1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 01 (один) рік.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

-4-

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі кримінальні правопорушення, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей КК). Принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі кримінальні правопорушення, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточного призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,за вироком суду від 13.12.2023, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 304 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки та констатовано про самостійне виконання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023, за яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 150-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 01(один) рік з покладенням на неї обов`язків.

Таким чином, судом першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 , не визначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї ж статті та не зараховано в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, хоча ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення до ухвалення попереднього вироку, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п. 3 ч. 1 ст. 413 цього Кодексу, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту.

На підставі викладеного, колегія суддів, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, уважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, з подальшим звільненням її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

-5-

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13.12.2023 щодо ОСОБА_10 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_11 засудженою за ч. 2 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 02 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

У решті вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13.12.2023 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Судді