Справа № 214/3916/22
У Х В А Л А

про продовження тримання під вартою

21 березня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Усудовому засіданні прокурор просив суд продовжити тримання обвинуваченого під вартою на два місяці у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за яке законом передбачено покарання від семи до десяти років, не має міцних соціальних зв`язків, а тому, знаходячись на волі та знаючи про тяжкість покарання у разі визнання його винним, може переховуватись від суду або у незаконний спосіб впливати на потерпілу.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Його захисник також проти задоволення клопотання прокурора заперечувала.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши його матеріали, приходить до такого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

24 січня 2024 року ухвалою цього суду відносно обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до24 березня 2024 року включно.

Отже, вирішуючи клопотання прокурора, суд уважає, що обставини, за яких було продовжено тримання обвинуваченого під вартою, на змінились: так, обвинувачений обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, яке спричинило смерть потерпілої та за яке законом передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також суд бере до уваги, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, що судовий розгляд кримінального провадження триває, не допитано потерпілу, тому суд уважає, що обвинувачений, знаходячись на волі та знаючи про тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, може переховуватись від суду.

При цьому суд бере до уваги правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Відтак, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Доказів, які б указували на неможливість тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, суду не надано.

Керуючись ст. ст. 110, 315-317, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 20 травня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .