УХВАЛА

03 червня 2024 року

м. Київ

справа № 473/1031/16-к

провадження № 51-1874 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

установив:

відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень, виправдувальним вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. За результатами розгляду апеляційних скарг представників потерпілих та прокурора, колегія суддів Миколаївського апеляційного суду 27 лютого 2024 року постановила ухвалу, якою вказаний вирок залишила без зміни.

У касаційній скарзі представник потерпілого порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу представника потерпілого належить залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте представник потерпілого подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Як убачається із змісту касаційної скарги, посилаючись на ст. 412-414 КПК України, представник потерпілого порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Однак, обґрунтовуючи свої вимоги щодо незаконності оскаржуваних судових рішень із підстав наведених у скарзі, представник потерпілого вказує лише про необґрунтованість виправдувального вироку суду першої інстанції через невідповідності висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та оцінку доказів, які, відповідно до положень ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто при здійсненні касаційного провадження суд касаційної інстанції не уповноважений скасовувати чи змінювати оскаржувані судові рішення через невідповідність викладених у них висновків фактичним обставинам справи, а виходить із обставин, встановлених в оскаржуваних судових рішеннях. Також, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду.

Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак, порушуючи питання про призначення нового розгляду у суді першої інстанції, представник потерпілого не зазначає такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування виправдувального вироку суду першої інстанції.

Отже, представнику потерпілого належить вказати, які конкретно істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, були порушення судом апеляційної інстанції при перевірці виправдувального вироку в апеляційному порядку.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою представника потерпілого.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведе, касаційну скаргу представника потерпілого належить залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції представником потерпілого має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без руху, надавши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3