Справа № 337/3057/24
Номер провадження 1-кп/337/394/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000467 від 06.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Приблизно влітку 2023 року, але не пізніше 06.05.2024, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 отримав у подарунок від малознайомої особи на ім`я ОСОБА_6 бойову осколкову гранату РГД 5 промислового виготовлення, яку, у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно зберігав за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , до проведення обшуку.

Так, 06.05.2024 у період часу з 17:46 год. по 19:19 год. у ході санкціонованого обшуку за адресою мешкання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено один корпус гранати РГД-5 та один запал типу УЗРГМ, які згідно з висновком експерта у конструктивному поєднанні є бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5, промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України як придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обвинувальний акт до суду надійшов з угодою про визнання винуватості від 29 травня 2024 року, що укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , а також захисника ОСОБА_4 .

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор погодились на призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробувальним строком, який визначить суд.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в підозрі та п.1 указаної угоди, які ідентичні обставинам, викладеним у обвинувальному акті.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з прокурором і призначити узгоджене покарання, згоден відшкодувати процесуальні витрати.

Наслідки укладення та затвердження даної угоди та права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України обвинуваченому роз`яснені судом та зрозумілі.

Захисник підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь - якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і просив призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання, долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно положень ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.

Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_5 за санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є нетяжким злочином, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого прямо передбачена законом.

Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.

Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді..

Щире каяття згідно ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 29 травня 2024 року, між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в сумі 2650, 48 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст.126 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави,

Керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 травня 2024 року, що укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі чого та відповідно до вказаної вище угоди призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2650,48 грн.

Речовий доказ: корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати РГД-5, бойовий уніфікований підривач дистанційної дії УЗРГМ-2, що зберігаються у камері схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 162 від 22 травня 2024 року-знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Хортицький районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1