Провадження № 11-кп/824/3386/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 301, ч.3 ст. 153, ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 153, ч.3 ст. 301 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року клопотання прокурора задоволено, клопотання захисників та обвинуваченого ОСОБА_9 задоволено частково. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09.05.2024 року включно.

Визначено ОСОБА_9 розмір застави, що становить 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 272 520 (двісті сімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

В апеляційні скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду в частині вирішення питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 та постановити нову ухвалу, якою визначити запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у виді тримання під вартою на строк до 09.05.2024 включно та визначити останньому заставу, що становить 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає 697 840 (шістсот дев`яносто сім тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або роботи, утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думки обвинуваченого та захисників, які просили закрити провадження за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, законодавець виділив з-поміж ухвал, які постановляються під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, якими закінчується судовий розгляд, обмежене коло рішень, щодо обрання, зміни чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор, хоч і подав апеляційну скаргу на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, однак фактично оскаржує розмір застави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Більш того, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Натомість, системний аналіз зазначеної норми Конституції України засвідчує, що забезпечення права на апеляційний перегляд виникає після розгляду справи (кримінального провадження) по суті.

Таким чином, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року, в частині визначення розміру застави ОСОБА_9 , апеляційному оскарженню не підлягає.

Нормами чинного кримінального процесуального закону України, зокрема, ч. 4 ст. 399 КПК України передбачена можливість судді-доповідача відмовити у відкритті провадження в тому разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, при цьому, на вирішення апеляційної скарги по даній категорії проваджень законодавцем визначено 72 години. Проте, протягом вказаного часу, витребувані з Голосіївського районного суду м. Києва матеріали судового провадження до суду апеляційної інстанції не надійшли, а тому, з метою дотримання строків розгляду даної категорії провадження, було призначене судове засідання.

При цьому, питання про те, яке рішення в такій ситуації має постановити колегія суддів за наслідками обговорення питання про можливість розгляду апеляційної скарги, чинними нормами КПК України не передбачено.

Згідно висновків, викладених в Постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18), та в Ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), зазначено, що рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

Тож, враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду, які, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року є обов`язковими для застосування, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_6 на ухвалуГолосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя