КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 09 липня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року,

за участі:

представника власника майна-

адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 22.03.2023 в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 5 штук з ідентифікуючими ознаками АД 09871459 АД4; КВ 14859854 МВ3; КВ 14859854 MB2; KB 14859854 MB2; HB 01345688 CB2; мобільний телефон марки Iphone 12 Pro Max з IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою Київстар з абонентським номером НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та повернути майно, яке вилучено.

Вважає, оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною.

Зазначає, що вилучене майно не відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України, зокрема, речі не мають жодного відношення до кримінального провадження, не містять відомостей, що свідчили б про вчинення розслідуваного злочину, а тому накладення арешту є безпідставним.

На думку апелянта, клопотання подано з порушенням вимог передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки майно було вилучене 22 березня 2024 року, а з відповідним клопотанням про арешт майна прокурор звернувся лише 23 березня 2024, про що свідчить відповідна відмітка канцелярії суду.

Окрім того, слідчим суддею розглянуто подане клопотання з порушенням вимог, передбачених ч. 6 ст. 173 КК України.

В судове засідання прокурорне з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча його повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна ОСОБА_6 , якапідтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 13 березня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000054, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

22 березня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

22 березня 2024 року в період часу з 13 год. 39 год. по 14 год. 25 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК Україні проведено її особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 5 шт., з ідентифікуючими ознаками АД 09871459 АД4; КВ 14859854 МВЗ ; КЕ 14859854 МВ2 ; КВ 14859854 МВ2; НВ 01345688 СВ2 ; мобільний телефон марки Iphone 12 Pro Мах з IMEI НОМЕР_1 з сімкарткою Київстар з абонентським номером НОМЕР_2 .

22 березня 2024 року постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 вилучені речі визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000054 від 13.03.2024.

23 березня 2024 року прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 направив до Подільського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 речі та грошові кошти, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000054 про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 22 березня 2024 року (а.с. 62-63, т. 1), оскільки грошові кошти є предметом кримінального провадження.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Доводи апелянта, що клопотання подано з порушенням вимог, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, не заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження убачається, що обшук проведено 22 березня 2024 року (протокол обшуку а.с. 32-35), клопотання направлено 23 березня 2024 року поштою, що підтверджується копією конверту (а.с. 65), відтак прокурором подано клопотання у передбачений КПК України строк.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Окрім того, представником власника майна адвокатом ОСОБА_6 підтверджено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 передано до Подільського районного суду м. Києва для розгляду його по суті. Відтак, стадія судового контролю на стадії досудового розслідування завершилася.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Єдиний унікальний № 758/3539/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11сс/824/3403/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК