Справа № 214/4608/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні, в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000455 від 06 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні надав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Який підозрюється в такому, так, ОСОБА_5 , діючи повторно в період дії воєнного стану, 05.04.2024 року в період часу з 12.20 по 12.22 годин, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва» ТОВ «РУШ» по вулиці Володимира Великого, 22, в Саксаганському районі міста Кривого Рогу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, будучи обізнаним про те, що в Україні діє воєнний стан, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, належне потерпілій стороні ТОВ «РУШ», а саме:

? чоловічу туалетну воду марки «Angel Schlesser», об?ємом 125 мл., вартість якої згідно висновку експерта №1681 від 09.05.2024 року становить 1103,25 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 залишила місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядилась ним на власний розсуд.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 потерпілій стороні ТОВ «РУШ» спричинено матеріальний збиток на суму 1103,25 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Так, 17.05.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Підозра ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню матеріалами:

- протоколом огляду місця події від 05.04.2024 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 17.04.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 09.04.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.04.2024 року;

- протоколом огляду предмету від 17.04.2024 року;

- постановою про визнання речових доказів від 17.04.2024;

- висновком експерта №1681 від 09.05.2024 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками від 13.05.2024;

- повідомленням ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 17.05.2024.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З метою забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання його спробам: переховуватися від суду, зазначений ризик підтверджується тим, що: ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування; відносно ОСОБА_5 перебуває на розгляді в Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу обвинувальний акт у справі №211/4891/18 за ч.2 ст.186 КК України, засідання в якому призначене на 23.05.2024 на 14.30 год. ОСОБА_5 раніше судимий, останній раз 13.04.2023 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки та в момент іспитового строку знову останньому інкриміноване вчинення кримінальне правопорушення з корисливих мотивів.

Тобто, враховуючи вищевикладене, так як ОСОБА_5 був неодноразово судимим тому, побоюючись покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності.

Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується наявністю ймовірності впливу підозрюваного на свідків, з метою примушування до зміни показів у суді в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

Вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначений ризик підтверджується тим, що: підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований; не має постійного джерела одержання прибутку; не має достатньо міцних соціальних зв?язків; раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має 9 судимостей за вчинення корисливих злочинів; відносно останнього в суді перебуває обвинувальний акт в Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу у справі №211/4891/18 за ч.2 ст.186 КК України, засідання в якому призначене на 23.05.2024 на 14.30 год.; на даний момент перебуває на іспитовому строці з 13.04.2023 року і до 13.04.2026 на підставі вироку Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 року згідно довідки Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 13.05.2024.

Вищенаведене обґрунтовано свідчить про наявність ризику того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення саме з корисливих мотивів.

У відповідності з п.6 ч.1 ст.184 КПК України наводиться обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігати спробам: переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване в зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_5 на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

Домашній арешт не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку із порушенням ОСОБА_5 іспитового строку вчиненням інкримінованого останньому кримінального правопорушення.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 15.07.2024 року, однак судове провадження у даній справі не закінчено і потребує часу для розгляду , враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Прокурор підтримала заявлене клопотання в повному обсязі, посилаючись на письмові пояснення.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно свого підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Офіційно ніде не працевлаштований, не перебуває в шлюбі та не має дітей, що свідчить про те що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати межі м. Кривого Рогу та території Україна.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, підтверджується наявністю ймовірності впливу підозрюваним ОСОБА_5 на свідків, з метою примушування до зміни показів у суді в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела одержання прибутку, не має достатньо міцних соціальних зв?язків, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має 9 судимостей за вчинення корисливих злочинів, відносно останнього в суді перебуває обвинувальний акт в Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу у справі №211/4891/18 за ч.2 ст.186 КК України, на даний момент перебуває на іспитовому строці з 13.04.2023 року і до 13.04.2026 на підставі вироку Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2023 року згідно довідки Саксаганського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 13.05.2024 року.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, впливати на свідків та продовжувати вчиняти інші злочини, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 176, 177, 181, 183, 184, 186, 192 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 12.09.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1