ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1295/24 Справа № 201/7161/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, не одруженого, зі слів навчається на 1 курсі денної форми навчання у Приватному Класичному Університеті м. Запоріжжя, перебуває у цивільному шлюбі та має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2024 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 серпня 2024 року з визначенням застави у розмірі 242 240 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим та даних про особу підозрюваного жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що з урахуванням встановлених органом досудового розслідування обставин, які інкримінуються ОСОБА_7 відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та відсутності потерпілих, яким би внаслідок хуліганських дій були спричинені тілесні ушкодження або шкода здоров`ю, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір застави, як альтернативу триманню під вартою, яка здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В той же час, посилання прокурора на резонанс цієї справи у суспільстві та розслідування в межах цього об`єднаного кримінального провадження інших тяжких злочинів за участі інших фігурантів, в тому числі, пов`язаних із спричиненням умисного тяжкого тілесного ушкодження, не є тими обставинами, які свідчать про недоцільність у даному випадку визначати розмір застави, адже, з огляду на положення ст. ст. 26, 337 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотання відносно тієї особи, стосовно якої воно подане і виключно в межах тих фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_7 .

Вказує, що зважаючи на майновий стан підозрюваного, дані про його особу, конкретні обставини, характер та серйозність висунутої підозри, наявність встановлених ризиків, з огляду на положення ч. 5 ст. 182 КПК України, доцільним є визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 гривень, зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував в повній мірі матеріальний стан ОСОБА_7 та той факт, що відносно нього в провадженні суддів перебувають 5 кримінальних проваджень та визначив розмір застави, яка не буде достатнім стримуючим фактором, який не зможе повною мірою запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну правову поведінку підозрюваного.

Вказує, що дії ОСОБА_7 свідчать про вчинення злочину із застосуванням насильства.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінального правопорушення, а обрання більш м`ягкого запобіжного заходу не зможе попередити ризики його неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені у клопотанні слідчого обставини, які підтверджуються доданими до нього документами, що були предметом дослідження слідчого судді, з достатньою повнотою свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 289 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, кожен з яких слідчим суддею детально проаналізовано та мотивовано як підставу застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Також, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Що стосується доводів прокурора про незаконність обрання застави, як альтернативного запобіжного заходу, підозрюваному ОСОБА_7 у даному кримінальному упровадженні, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що дії ОСОБА_7 свідчать про вчинення злочину із застосуванням насильства.

В свою чергу, визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КК України, є правом суду, а не його обовязком.

Як слідує із змісту ухвали, яку оскаржує прокурор, слідчий суддя, мотивуючи свій висновок щодо застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, обґрунтовано враховував всі обставини викладені слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що з огляду на вказані обставини, слідчий суддя правильно ухвалив рішення про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., розмір якої сторона обвинувачення не оспорює.

Це рішення слідчим суддею належним чином умотивовано і сумнівів у колегії суддів не викликає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави є непереконливі, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , із визначенням розміру застави, законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4