Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/114/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молочанськ, Токмацького району, Запорізької області, який зареєстрований та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст.190 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 12.04.2024 року з визначенням застави у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 181 680 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що ухвала суду є не законною та не обґрунтованою. Так, під час розгляду клопотання слідчого суд не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи, а це те, що підозра є необґрунтованою, виходячи з того, що в ній не зазначено всіх фактичних обставин справи. Жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. В ухвалі слідчий суддя не врахував особу обвинуваченого, щире розкаяння, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , в березні 2023 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) разом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (який на момент вчинення епізодів злочинів перебував на свободі), перебуваючи у ДУ «Кропивницької виправної колонії № 6», визначили свої злочинні наміри на спільну участь у здійсненні злочинної діяльності, пов`язаної із заволодінням чужим майном шляхом обману у спосіб так званих «телефонних шахрайств» з використанням мобільних терміналів та постійною, багаторазовою зміною сім-карток мобільних операторів, які будуть використовуватись у їх спільній незаконній діяльності. Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на початку березня 2023 року за невеликих проміжок часу, відбуваючи покарання у «ДУ Кропивницька виправна колонія №6» вчинили декілька корисливих кримінальних правопорушень направлених на заволодіння грошових коштів громадян.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як заволодіння чужим майном (грошовими коштами), шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про що 20.10.2023 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000670в межах строку досудового розслідування, по 15.02.2024 включно, з визначення застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.190 КК України. Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив ризики, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Представник прокуратури та захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення справи не надали.Підозрюваний ОСОБА_6 клопотання про безпосередню участь у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги захисника не подавав, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2022 за № 0000670 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

20.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

13.02.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000670 до 20.04.2024.

13.02.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.04.2024.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор в суді першої інстанції зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки необхідно провести наступні процесуальні дії: встановити та допитати свідків, яким відомо про злочинну діяльність підозрюваних; у повному обсязі зібрати характеризуючі матеріали на підозрюваних; провести тимчасові доступи до речей та документів а саме до банківських установ та операторів стільникового зв`язку; отримати висновки експертів судових експертиз відео-, звукозапису; скласти та повідомити остаточні підозри всім підозрюваним у кримінальному провадженні; повторно допитати усіх підозрюваних, з урахуванням кінцевої підозри, за вказаним кримінальним провадженням; при необхідності провести інші слідчі (розшукові) дій; ознайомити усіх підозрюваних та їх захисників з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 221 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована;незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні повністю ще не здійснено, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України, необхідністю виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя при продовженні строку тримання під вартою не взяв до уваги ряд факторів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з рішень слідчого судді вбачається, що він враховував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, дослідивши клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відпала, не встановлено, підстав змінювати запобіжний захід останньому не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики продовжують існувати. Обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, не встановлено.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, особисте зобов`язання чи порука, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Крім того, беручи до уваги характер та ступінь тяжкості злочину у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_6 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, дані про особу, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на час інкримінованих обвинуваченим злочинів, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Щодо апеляційних доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, то вони не відповідають дійсності та суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, які перелічені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів зазначає і те, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується останній, дані про особу обвинуваченого, його майновий і сімейний стан, та зменшив ОСОБА_6 розмір застави але у межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: