Справа №705/5305/23
1-кп/705/658/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань Черкаської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.06.2023 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 345, ст. 75 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-IX від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України № 2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, а також Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію»» від 03.03.2022 року № 2105-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб. Строки загальної мобілізації продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 на 90 діб, який затверджено Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX «Про затвердження Указу Президенту України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації»».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, в Україні діє особливий період, у тому числі станом на 08 та 09 вересня 2023 року.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовозобов`язаним, тобто особою, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

З метою якісної підготовки та організаційного проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_6 перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як сержант запасу, підлягав призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Військовозобов`язаний ОСОБА_6 пройшов медичний огляд та рішенням військово-лікарської комісії від 10.04.2023 визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

При цьому, 08.09.2023 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було роз`яснено ОСОБА_6 про його подальший призов до Збройних Сил України на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто до військової частини НОМЕР_1 , а саме 08.09.2023 під розписку вручено повістку про необхідність явки 09.09.2023 о 07 годині 45 хвилин до вказаного центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Утім, ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, протиправно, не будучи заброньованою особою на період мобілізації, не маючи поважних причин, визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори», не маючи, згідно зі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підстав для звільнення чи відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або в особливий період, будучи належним чином ознайомлений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, переслідуючи мету ухилитися від її проходження, у визначений в повістці день та час, тобто 09.09.2023 о 07 годині 45 хвилин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за вищевказаною адресою, про обставини неприбуття не повідомив, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, замість цього ОСОБА_6 знаходився в м. Умань, Черкаської області, проігнорувавши виклик.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що в квітні 2023 року пройшов медичний огляд та рішенням ВЛК був визнаний придатним для проходження військової служби. 08 вересня 2023 року йому було вручено повістку про його мобілізацію та необхідність з`явитися до Уманського ТЦК на наступний день на 07 годину 45 хвилин, але на визначену дату він не з`явився, оскільки вважав, що за певних особистих життєвих обставин, пов`язаних з наявністю на його утриманні дружини та дитини, він не може бути мобілізованим. Розуміє тяжкість вчиненого, кається та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчинених кримінальних правопорушень, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 22 роки, осудний, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашену судимість за ч. 1 ст. 345 КК України та вчинив злочин у період визначеного судом іспитового строку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, виходячи з принципів та засад призначення покарання, суд вважає за доцільне у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

При призначенні покарання суд також враховує, що положення ст. 71 КК України підлягає застосуванню, коли покарання (частина покарання) за попередній злочин не було відбуто засудженим саме на момент вчинення нового злочину, й подальше фактичне відбуття такою особою покарання на момент ухвалення судом рішення про призначення покарання за сукупністю вироків не виключає необхідності застосування цих положень закону, однак одночасно передбачає необхідність зарахування вже фактично відбутого покарання за правилами, передбаченими положеннями ст. 72 КК, якою регламентовано правила складання покарань.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2023, яким був засуджений за ч. 1 ст. 345, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Також суд враховує, що відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Отже враховуючи, що ОСОБА_2 був засуджений вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області 06.06.2023 за ч.1 ст.345 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком, а також те, що в період встановленого судом іспитового строку він вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України, ОСОБА_2 необхідно визначити покарання в порядку ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2023, у виді 2 місяців обмеження волі.

Беручи до уваги, що попереднє покарання визначене у вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2023 у виді обмеження волі, а нове покарання за даним вироком призначено у виді позбавлення волі, для потреб застосування положень ст.71 КК України слід застосувати правила складання покарань, визначені ст.72 КК України, згідно яких одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

З урахуванням зазначеного, у зв`язку із призначенням ОСОБА_4 покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків та частковим приєднанням до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2023 у виді 2 місяців обмеження волі, яке за правилами пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України переведено в більш суворий вид покарання у виді 1 місяця позбавлення волі, суд вважає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, що на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що інші види покарання не будуть мати впливу на виправлення ОСОБА_4 і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Під час судового розгляду запобіжний захід щодо ОСОБА_4 судом не обирався та сторонами кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялись, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 на виконання вироку.

Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2023 у виді 2 місяців обмеження волі, яке за правилами пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України перевести в більш суворий вид покарання у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази: лист № 2/1019 від 27.09.2023, наданий ІНФОРМАЦІЯ_4 з додатками, а саме: копією військового квитка на ОСОБА_4 , копією розписки про обов`язок явки, копією довідки військово-лікарської комісії № 1126 від 10.04.2023; копією журналу відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_5 за 08.09.2023 та 09.09.2023, а також оригінал розписки про отримання ОСОБА_4 повістки залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1