Провадження №1-кп/447/198/24
Справа №447/1566/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2024 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді- ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000168 від 05.04.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Демня, Стрийського району Львівської області, з вищою освітою, раніше не судимого,не одруженого, який працює на посаді логіста ТОВ "Меркор Україна", раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.382 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 06.01.2024 близько 23:10 год. керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz 200» із р.н. НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , за порушення ПДР зупинений працівниками СРПП ВП№2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, відповідно постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 29.06.2023 у справі №447/231/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 1 рік.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч законним рішенням суддів, ігноруючи вимоги суду продовжив керування транспортними засобами.

Крім того, ОСОБА_3 05.04.2024 близько 15:59 год. керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 200», р.н. НОМЕР_1 рухаючись ним по АДРЕСА_2 , де порушив вимоги Правил дорожнього руху України, в результаті чого зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №2 Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, за що відповідно на ОСОБА_3 складено адміністративну постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Тим самим, ОСОБА_3 , маючи реальну можливість виконати постанови суду, умисно їх не виконав.

Так, статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суду ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно невиконав постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнає повністю, просив суд суворо не карати.

Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України і обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують його особу.

Об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним факт умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відстуність обставин обтяжує покарання обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст..382 КК України за якою кваліфіковано його дії у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373,374,376,381,382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1