Провадження № 1-кс/127/7636/24
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №3 ВРУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000474 від 25.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно, вилучене 25.05.2024 в ході проведення затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000474 від 25.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав телефонний дзвінок від невстановленої досудовим розслідування особи на ім`я ОСОБА_7 , який повідомив, що відбуває покарання у виправній колонії у АДРЕСА_1 та запропонував зайнятися збутом наркотичних речовин, шляхом передачі наркотичного засобу у місця позбавлення волі, на що останній погодився. З цією метою, ОСОБА_6 , зустрівши свого товариша ОСОБА_5 , запропонував йому спільно поїхати до м. Вінниця та отримати наркотичні засоби, на що він погодився, таким чином вступивши у злочинну змову.

В подальшому, 25 травня 2024 року, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, поїхали у м. Вінниця, де з трьох поштоматів «Нової пошти» забрали п`ять посилок, у середині яких знаходився наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, тим самим незаконно придбали наркотичні засоби, які зберігали з метою їх подальшого збуту шляхом передачі у місця позбавлення волі.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , продовжуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів у місцях позбавлення волі, зберігаючи наркотичний засіб - канабіс при собі, 25.05.2024 близько 16 год. 00 хв., скориставшись послугами таксі незаконно перевезли його до Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», яка розташована по вул. Алеї, 62, в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, де близько 16 год. 20 хв. того ж дня, через паркан навпроти будівлі нижнього деревообробного цеху установи виконання покарань, ОСОБА_6 здійснив перекид на охоронювану територію установи пакунка, обмотаного прозорою клейкою стрічкою, в якому знаходився наркотичний засіб - канабіс, а ОСОБА_5 в цей час знаходився поблизу та контролював, щоб їхні протиправні дії були не помічені. В подальшому, безпосередньо після перекиду пакунку на охоронювану територію Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», останні були затримані працівниками вказаної вище виправної колонії.

При огляді та відкритті пакунку, який перекинули ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на охоронювану територію Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», виявлено та вилучено речовину рослинного походження у подрібненому стані.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-24/10219-НЗПРАП від 26.05.2024 надана на експертизу речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунку на суху речовину) 6,07 г.

Крім того, під час затримання ОСОБА_5 , що мало місце за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 208 КПК України, в останнього було вилучено мобільний телефон «POCO X-5 Pro», світло-синього кольору.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000474 від 25.05.2024, оперативною інформацією, що підтверджується рапортом від 25.05.2024, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.05.2024, поясненнями від 25.05.2024, протоколом допиту свідка від 26.05.2024, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.05.2024, протоколом огляду місця події від 26.05.2024, висновком експерта №СЕ-19/102-24/10219-НЗПРАП від 26.05.2024.

Постановою слідчого від 26.05.2024 вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон «POCO X-5 Pro», світло-синього кольору, який було вилучено 25.05.2024 у ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони її використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенанта поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя