Справа № 202/3022/24
№ 1-кп/202/1224/2024
УХВАЛА

Іменем України

08 травня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000160 від 26 лютого 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , незаміжньої, не маючої на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, раніше не судимої

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.4 ст.368КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

23 квітня 2024 року в провадження судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000160 від 26 лютого 2024 року відносно ОСОБА_3 , за ч.3 ст.368, ч.4 ст.368 КК України (справа № 202/5262/24, провадження № 1-кп/202/1355/2024).

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2024 року вищезазначене кримінальне провадження передано раніше визначеному складу суду (головуючий - суддя ОСОБА_1 ) для вирішення питання про об`єднання в одне провадження із судовою справою № 202/3022/24, провадження № 1-кп/202/1224/2024.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд об`єднати дані кримінальні провадження в одне.

Обвинувачена та її захисник не заперечували проти об`єднання кримінальних проваджень.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватись в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне об`єднати матеріали справи № 202/5262/24, провадження № 1-кп/202/1355/2024 у кримінальному провадженні № 0000160 від 26 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.4 ст.368 КК України, з матеріалами справи № 202/3022/24, провадження № 1-кп/202/1224/2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3,4 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, 4 ст. 368 КК України, для їх подальшого спільного розгляду.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначав, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.4 ст.368КК України, з огляду на те, що один із злочинів є особливо тяжким їй було обрано запобіжний західу вигляді тримання під вартою, ризики, які слугували підставою для тримання під вартою на теперішній час не зменшилися і продовжують існувати, тому з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, просив продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 діб.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ризики прокурором не доведені. Обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, до неї можливе застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачена підтримала думку захисника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до такого висновку.

20.03.2024 року стосовно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 р. «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» за №1/0/2-22, зазначено, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Суд вважає, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним, продовжує існувати. Про його наявність та продовження існування свідчить те, що відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Отже, будучи обізнаною про ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватою, існує реальний ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на те, що з урахуванням стадії кримінального провадження, обвинуваченій відомі повні анкетні дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків не зменшився та продовжує існувати.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд керується, окрім вимог кримінально-процесуального законодавства, практикою ЄСПЛ.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_3 , у сукупності з іншими обставинами.

Суд враховує, що обвинувачена має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором у судовому засіданні не доведено те, що неможливо запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Як встановлено у ч.4,5 ст.28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відтак, тримання під вартою обвинуваченої, кримінальне провадження стосовно якої об`єднане в одне провадження з іншим кримінальним провадженням, де в реєстрі значиться близько 50 свідків, з об`єктивних причин не може бути розглянуто упродовж розумного строку, суд вважає не виправданим та таким, що порушує ст.5 та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведені обставини та норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання із застосуванням електронного засобу контролю.

Підстави для застосування до обвинуваченої інших запобіжних заходів, у вигляді застави чи особистого зобов`язання відсутні, оскільки обвинувачена про можливість внесення застави не повідомляла. Більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 315-317, 331, 369, 371 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати матеріали кримінального провадження № 0000160 від 26 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.368, ч.4 ст.368 КК України (справа № 202/5262/24, провадження № 1-кп/202/1355/2024) з матеріалами кримінального провадження № 0000112 від 01.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3,4 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3,4 ст. 368 КК України (справа № 202/3022/24, провадження № 1-кп/202/1224/2024).

Об`єднаному кримінальному провадженню присвоїти номер провадження № 1-кп/202/1224/2022.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, з забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 з 22.00 годинидо 07 години, без дозволу суду.

Покласти на обвинувачену такі обов`язки:

- з`являтись за викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або праці;

- заборонити спілкування із свідками у кримінальному провадженні, окрім як за дозволом суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до 08.07. 2024 року включно.

засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_9