Дата документу 23.05.2024 Справа № 337/2253/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/2253/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/698/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відео конференції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2024 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати повністю та ухвали новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в діях обвинуваченого складу цього правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що під час судового розгляду не доведена суб`єктивна сторона злочину. В діях обвинуваченого не доведений склад злочину, передбачений ч.7 ст.111-1 КК України.

Незважаючи на аргументи захисту, суд першої інстанції грубо порушив норми матеріального та процесуального права та ухвалив неправомірний вирок.

Вказує, що досліджені судом електронні докази є електронною інформацією без ознаки саме доказу.

Посилається на те, що ідентифікувати належність номерів операторів мобільного зв`язку неможливо, оскільки відсутні належним чином підтверджені персональні дані користувачів електронно-комунікаційних, які зазначені у вироку.

Крім того, свідчення фізичних осіб, також не можуть бути належними доказами, але лише тих, які мають достовірну інформацію щодо предмету дослідження.

Апелянт зазначає, що на підставі наданих доказів не доведений факт добровільності зайняття ОСОБА_6 посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території. Сам факт військової агресії, знаходження його підзахисного на окупованій території, вкрай тяжка економічна ситуація, малолітня дитина, вже є доказом перебування особи під психологічним тиском, що впливає на її волевиявлення.

Вважає, що суд першої інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.7 ст.111-1 КК України, що спростовується матеріалами кримінального провадження та порушує принцип презумпції невинуватості та не вирішує об`єктивно спір про право матеріальне на користь його підзахисного.

Згідно з вироком суду, у невстановлений час, приблизно 01 квітня 2022 року (більш точні дата та час встановити за об`єктивних причин не вдалось можливим) ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасового окупованій російською федерацією території смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, будучи громадянином України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», діючи усвідомлено, з власних корисливих та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації, та надав добровільну згоду на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі (мовою оригіналу) «Отдел полиции №3 (дислокація пгт. Михайловска) УВД по г. Васильевка и Васильевскому району», зайнявши посаду патрульного, із місцем фактичного розташування: АДРЕСА_2 .

Далі, обіймаючи зазначену посаду, приблизно з початку квітня 2022 року ОСОБА_6 здійснював протиправну діяльність в інтересах держави агресора російської федерації, та з метою підтримання окупаційної влади на території смт. Михайлівка Запорізької області, окрім іншого, здійснював разом з іншим особовим складом незаконного правоохоронного органу патрулювання території смт. Михайлівка, з метою виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень забезпечував охорону правопорядку під час проведення окупаційною владою смт. Михайлівка агітаційних заходів, спрямованих на підтримання іміджу окупаційної адміністрації, та здійснював охорону ввіреної йому дільниці під час проведення незаконного референдуму відносно «виходу Запорізької області із складу України».

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_8 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст.323 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_6 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 , від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується на не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» випуск №100 від 16 травня 2024 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (смт. Михайлівка), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим, обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 який пояснив, що з початку повномасштабного вторгнення до 04 серпня 2022 року він перебував в смт. Михайлівка. Числа 26-27 лютого в ОСОБА_10 зайшли військові рф, і поступово почали формувати свою поліцію. Від будинку свідка, метрів в п`ятиста, жив ОСОБА_11 з матір`ю. ОСОБА_12 знає з дитинства, раніше він працював вантажником, був нормальним хлопцем і сусідом, а потім, з перших днів набору, пішов працювати на окупантів. Працевлаштувався і він, і його мати ОСОБА_13 . Їх ніхто не примушував, вони пішли за грошима. Свідок бачив, як ОСОБА_6 приїжджає додому на патрульному автомобілі (синій ВАЗ 2107), ходить в формі (темному одязі) з дубинкою, газовим балончиком і кайданками, патрулює місто на автомобілі. ОСОБА_6 патрулював без супроводу військових, лише з іншим напарником. В патрулі свідок бачив ОСОБА_6 десятки разів. Односільчани скаржились, що ОСОБА_6 багатьох зупиняє, перевіряє документи. Також, свідок приїжджав до відділу поліції купити російську довіреність на автомобіль, і бачив тоді ОСОБА_6 біля райвідділу в чорній формі, з кайданками і дубинкою, що спілкувався з іншими поліцейськими. ОСОБА_6 працює в тій поліції до цього часу, а його матір звільнили.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він є місцевим мешканцем смт. Михайлівка, і перебував там з початку окупації до кінця травня 2022 року. Після окупації загарбники почали формувати «народні дружини», з квітня 2022 року створювати щось схоже на райвідділ поліції, що розташували в будівлі воєнкомату та податкової, по вул. Святопокровській. Приймали і записували туди усіх без розбору, за добровільним бажанням, але багатьох пізніше звільнили. Силою нікого йти працювати не змушували. ОСОБА_15 знає з 2018 року. Вже в перших числах квітня 2022 року (четвертого-шостого квітня) бачив ОСОБА_6 у складі патруля. За період квітня-травня 2022 року ОСОБА_6 при виконанні обов`язків російської поліції бачив багато разів. Раз у складі групи з ОСОБА_16 і ОСОБА_17 Банкаускасом (яких свідок також знає особисто), та з російським військовим. Також бачив, як ОСОБА_6 біля магазину опитує циган (відбирає у них пояснення) про якусь подію. Під час іншої зустрічі вони трохи поспілкувались, і ОСОБА_6 , що під час патрулювання був у темному одязі, мав дубинку, газовий балончик і кайданки, підтвердив, що працевлаштувався до «нової поліції» і запрошував свідка до них на роботу. Крім того, бачив, як ОСОБА_6 здійснював охорону масових заходів і публічні виступи місцевої влади 09.05.2022 року. Здійснював ОСОБА_6 і патрулювання на автомобілях, з символікою радянського союзу і георгіївськими стрічками.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_6 знає з 2011 року, він з матір`ю жив за три двори від них. Молодший брат ОСОБА_6 ходив до школи з середнім сином свідка. До війни ОСОБА_6 підробляв у агрофірмі місцевого підприємця. Коли почалась окупація, вона жила в смт. Михайлівка, і ще десь до середини квітня працювала в магазині «Аврора». Недалеко від цього магазину розташовувався будинок окупаційної поліції, і вона бачила, як ОСОБА_6 разом з іншими поліцейськими виходив на перекур. Крім того, кілька разів ОСОБА_6 приїжджав до матері на патрульному автомобілі, патрулював вулиці на автомобілі із прапором росії на склі, а також ОСОБА_6 , з іншим поліцейським, в темному одязі, з дубинками здійснювали патрулювання біля ринку у центрі міста. Мати ОСОБА_6 також влаштовувалась до окупантів, але вже звільнилась, а ОСОБА_12 продовжує працювати.

Крім того, в судовому засіданні дослідженні такі документи:

- протокол огляду від 12 січня 2023 року, згідно з яким була оглянута інформація з «Телеграм-каналу» «Михайловские НОВОСТИ», опублікована 04 травня 2022 року о 13:27 годині, 14 серпня 2022 року о 11:58 годині, про функціонування в смт. Михайлівка відділу поліції.

- протокол огляду від 05 січня 2023 року, згідно з яким була оглянута інформація з «Телеграм-каналу» «Гнила черешня», опублікована 27.08.2022 року о 11:42 годині із текстом «Список мусорів Василівського району, які перейшли на бік ворога.», до якої прикріплено фотографії із списками співробітників, в тому числі, на першій фотографії, в графі «Сектор патрульно-постової служби», під № НОМЕР_1 ОСОБА_6 .

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 квітня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_9 з чотирьох фотознімків осіб, впізнав ОСОБА_6 як особу, яку він особисто бачив в поліцейській формі, в тому числі коли приїжджав робити дозвіл на право користування транспортним засобом.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 квітня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_18 з чотирьох фотознімків осіб, впізнала ОСОБА_6 як особу, яку вона особисто бачила в поліцейській формі біля відділу поліції в смт. Михайлівка, коли із чоловіком приїжджала робити дозвіл на право користування транспортним засобом.

- інформацію, отриману за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем за ідентифікаційними ознаками номер мобільного телефону НОМЕР_2 , месенджер «Telegram» id344579379, яким користувався громадянин рф ОСОБА_19 , в папці «chat» якого було виявлено:

- файл « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відомості про заробітну плату за квітень 2022 року «Головного управління МВС в Запорізькій області» Розділ ІІ Територіальні органи внутрішніх справ, №п.п.530 Патрульний ОСОБА_6 , оклад 45000,00 рублів;

файл «ЗП.xlsx» зі списком співробітників за травень 2022 року «Головного управління МВС в Запорізькій області» Розділ ІІ Територіальні органи внутрішніх справ, №п.п.538 Патрульний ОСОБА_6 , оклад 45000,00 рублів.

інформацію, отриману за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем за ідентифікаційними ознаками номер мобільного телефону НОМЕР_3 , месенджерів «Telegram», «WhatsApp», «Viber», яким користувався громадянин ОСОБА_20 , в папці «chat» якого було виявлено:

файл « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в якому під порядковим номером 114 зазначено дільницю АДРЕСА_3 , та відомості про їх голів, відповідальних за проведення незаконного референдуму, а також співробітників т.зв. поліції, що здійснюють його охорону ОСОБА_6 НОМЕР_4 .

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території смт Михайлівка Василівського району Запорізької області, здійснення ним протиправної діяльності в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади, зокрема, здійснення разом з іншими співробітниками незаконного правоохоронного органу патрулювання території смт Михайлівка, прийняття участі у проведення незаконних обшуків у проукраїнські налаштованих місцевих мешканців та здійснення їх затримання.

Вказаний факт підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 які узгоджуються з письмовими доказами, зокрема з відомостями з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 квітня 2023 року, відповідно до яких свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_18 впізнали серед пред`явлених фото ОСОБА_6 , якого вони особисто бачили в поліцейській формі, в тому числі коли приїжджав робити дозвіл на право користування транспортним засобом; з протоколом огляду від 05 січня 2023 року, згідно якого була оглянута інформація з «Телеграм-каналу» «Гнила черешня», опублікована 27 серпня 2022 року о 11:42 годині із текстом «Список мусорів Василівського району, які перейшли на бік ворога.», до якої прикріплено фотографії із списками співробітників, в тому числі, на першій фотографії, в графі «Сектор патрульно-постової служби», під № НОМЕР_1 ОСОБА_6 ; з огляду від 12 січня 2023 року, згідно якого була оглянута інформація з «Телеграм-каналу» «Михайловские НОВОСТИ», опублікована 04 травня 2022 року о 13:27 годині, 14 серпня 2022 року о 11:58 годині, про функціонування в смт. Михайлівка відділу поліції.

Також, вказані відомості узгоджуються з інформацією, отриманою за результатами проведення НСРД.

Так, згідно з протоколом за результатами проведення НСРД від 13 листопада 2022 року та протоколу огляду від 10 квітня 2023 року щодо роботи ОСОБА_20 у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, здійснення співробітниками незаконного правоохоронного органу «ГУВД по Запорожской области», в тому числі і обвинуваченим ОСОБА_6 , охорони та сприяння проведенню незаконного референдуму у вересні 2022 року на незаконній виборчій дільниці, утвореній та розташованій на території АДРЕСА_1 ; з протоколом за результатами проведення НСРД від 10 листопада 2022 року та у протоколі огляду від 10 квітня 2023 року стосовно зайняття гр. РФ ОСОБА_19 посади у т.з. «военно-гражданской администрации Запорожской области», фінансування державою-агресором співробітників незаконного правоохоронного органу, у тому числі ОСОБА_6 , як патрульного територіального підрозділу даного незаконного правоохоронного органу, розташованого на території АДРЕСА_1 .

Стосовно версії сторони захисту щодо відсутності доказів добровільності зайняття ОСОБА_6 посади патрульного у незаконному правоохоронному органі, то така версія спростовується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів, які досліджені судом та яким надана належна оцінка, в тому числі і свідків, які є очевидцями події.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи захисника про те, що обвинувачений міг погодитись на співпрацю з окупаційною владою під впливом сімейних обставин або під тиском, у зв`язку із вкрай тяжкою економічною ситуацією, наявністю у обвинуваченого малолітньої дитини, а також через те, що на тимчасово окупованій території постійно знаходяться російські військові.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що такі твердження спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_18 .

Враховуючи вищевикладене, є доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території смт Михайлівка Василівського району Запорізької області, здійснював протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади, зокрема, здійснював разом з іншими співробітниками незаконного правоохоронного органу патрулювання території смт Михайлівка, приймав участь у проведенні незаконних обшуків у проукраїнські налаштованих місцевих мешканців та здійснював їх затримання.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності складу вищевказаного злочину в діях його підзахисного, є безпідставними та спростовуються наявними в справі доказами.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Наявні в справі докази у їх сукупності вказують на невимушеність поведінки обвинуваченого, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій, а доводи захисника про протилежне ґрунтуються на припущеннях.

В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, діяв не добровільно.

Вважати показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 неналежними та недопустимими доказами, як про це просить захисник, жодних підстав немає.

Показання вказаних осіб повністю узгоджуються з іншими доказами і на їх спростування стороною захисту жодних доказів не надано.

З доводами захисника про те, що досліджені судом електронні докази є електронною інформацією без ознаки саме доказу, колегія суддів також не погоджується і звертає увагу на те, що вказані докази отримані органом досудового розслідування за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем, які проведені у відповідності з вимогами закону.

Також безпідставними є доводи апелянта про неможливість ідентифікувати належність номерів операторів мобільного зв`язку, оскільки відсутні належним чином підтверджені персональні дані користувачів електронно-комунікаційних, які зазначені у вироку.

Так, судом перевірялись такі доводи сторони захисту та зазначено, що отримана інформація є достовірною, узгоджується з іншою сукупністю доказів, і за таких обставин, не викликає сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2024 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3