Справа № 755/6578/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

за участю потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 від 04.03.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

у с т а н о в и в:

04 березня 2023 року, приблизно о 13 год. 50 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 12, поруч з магазином «Сільпо», де в цей час знаходився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На фоні тривалих неприязних відносин, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт, в результаті якого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 наніс один цілеспрямований удар лобовою частиною голови в область обличчя, а саме носу потерпілого ОСОБА_7 .

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_7 , у вигляді перелому кісток носа зі зміщенням уламків, синця на спинці та скатах носа з переходом на повіки обох очей.

Відповідно до висновку експерта № 042-446-2023 від 14.04.2023 при проведенні судово - медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 враховуючи дані судово медичного обстеження було виявлено, що після подій 04.03.2023 у ОСОБА_7 мала місце закрита травма носа у вигляді перелому кісток зі зміщенням уламків, синця на спині та скатах носа з переходом на повіки обох очей.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони однократною травмуючою дією тупого предмета, характерні особливості травмуючою поверхні якого в ушкодженнях не відобразились, могли утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 04.03.2023, не виключено, у спосіб на який вказує ОСОБА_7 під час слідчого експерименту за його участю.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення переломів носових кісток у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6, але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказана закрита травма носа відносить до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3., 4.6. «Правил».

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_5 додатково пояснив, що 04.03.2023 він повинен був зустрітися з колишньою дружиною ОСОБА_8 біля магазина «Сільпо» на парковці за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 12-А, щоб забрати їх спільного сина ОСОБА_9 . Вказав, що сина його колишня дружина з ОСОБА_10 привезли без дитячого крісла, через що у них виник конфлікт. Також його син ОСОБА_9 постійно йому скаржиться на ОСОБА_10 , який його постійно ображає та свариться. Запитавши про те де знаходиться крісло він повідомив, що наступного разу буде вимушений викликати соціальні служби та поліцію, на що ОСОБА_10 почав виражатися в його сторону нецензурною лайкою. Також зазначив, що жодного фізичного контакту з ОСОБА_10 у нього не було та тілесних ушкоджень він йому не наносив. Написану ОСОБА_10 заяву про нанесення йому тілесних ушкоджень він вважає такою, що написана для подальшого негативного впливу на його характеристику при розгляді питання щодо визначення часу зустрічі та місця проживання дитини.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 являється колишнім чоловіком його дружини. Відносини між ними неприязні. Під`їхавши до магазину «Сільпо» для того, щоб віддати дитину батьку ОСОБА_5 , та вийшовши із машини, ОСОБА_5 почав нецензурно висловлюватися у зв`язку із перевезенням дитини без автокрісла. ОСОБА_5 почав на нього кричати та негативно висловлюватися у його сторону. Зазначив, що він підійшов до ОСОБА_5 , після чого останнім йому було нанесено удар головою у ніс. Внаслідок удару ніс було зламано та одразу почалася кровотеча. Після виклику швидкої його було доставлено до лікарні, де йому повідомили про зміщення носу та здійснили його вправляння.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, його винуватість підтверджується всією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а у взаємозв`язку - є достатніми для таких висновків суду.

Відповідно висновку експерта № 042-446-2023 складеного лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_11 , після подій 04.03.2023 у ОСОБА_7 мала місце закрита травма носа у вигляді перелому кісток зі зміщенням уламків, синця на спині та скатах носа з переходом на повіки обох очей. Вказана закрита травма носа відносить до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (а.с. 107-112).

Додатково винуватість ОСОБА_5 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.03.2023 у якій ОСОБА_7 повідомляє про обставини подій 04 березня 2023 року (а.с. 81-81 зв.).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2023 під час якого потерпілий ОСОБА_7 , за участю статиста ОСОБА_12 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 04.03.2023 приблизно о 13 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 12, повідомив, що 04.03.2023 приблизно о 13 год. 50 хв. він знаходився за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 12-А, де в цей час знаходився ОСОБА_13 . Чоловік почав ображати та провокувати потерпілого, після чого лобовою частиною голови наніс один удар по обличчю ОСОБА_10 (а.с. 84-87).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.03.2023 під час якого свідок ОСОБА_14 , за участю статиста ОСОБА_12 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 04.03.2023 приблизно о 13 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 12-А, повідомила, що 04.03.2023 приблизно о 13 год. 50 хв. за адресою: м. Київ, вул. Березнева, 12-А, біля магазину «Сільпо» ОСОБА_7 знаходився за вказаною адресою, де також знаходився ОСОБА_5 . Між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 наніс цілеспрямований удар лобовою ділянкою по обличчю ОСОБА_7 , попавши в область носу (а.с. 90-93).

-протоколом огляду відеозапису від 10.03.2023 з якого убачається, що особа чоловічої статі, схожа на ОСОБА_5 , наносить удар лобовою частиною голови по обличчю особи схожої на ОСОБА_7 в область носу (а.с. 100-103).

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 являється її колишнім чоловіком з яким вони знайомі давно та спілкуються у зв`язку із вирішенням питання щодо виховання дитини. Вказала, що ОСОБА_5 вдарив по носу її теперішнього чоловіка ОСОБА_7 . Вказана подія відбулася в суботу, коли за домовленістю з колишнім чоловіком вона передавала йому дитину на вихідні. При зустрічі з ОСОБА_5 він почав її ображати, натомість ОСОБА_7 почав її захищати. ОСОБА_5 почав погрожувати ОСОБА_7 після чого замахнувся та наніс удар у ніс. Після удару в ніс у ОСОБА_7 пішла кров, внаслідок чого його забрала швидка допомога

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що з потерпілим він не знайомий. З ОСОБА_5 вони знайомі два роки та мають добрі відносини. Вказав, що йому відомо про словесний конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, оскільки стояв на відстані 25-30 метрів, однак бійки та крові у ОСОБА_16 не бачив. Після цього потерпілого бачив через пару тижнів, однак не бачив у нього тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що потерпілого бачив тільки один раз. Зазначив, що він зустрівся з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , після чого ОСОБА_18 попросив його подивитися момент, коли він забиратиме дитину. ОСОБА_16 пішов на ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_18 замахнувся кульком. Потім ОСОБА_18 та ОСОБА_16 один до одного більше не наближалися та ніхто нікому тілесних ушкоджень не наносив. Кровотечі та пошкоджень він не бачив.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані вірно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі, здобувши усіх можливих доказів та давши правильну оцінку, і прийшов до правильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України.

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченого, а також об`єктивна спроможність дорослої людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 дійсно вчинив злочин умисно.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена в повній мірі та сумніву не викликає.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше не судимий та на обліку в наркологічному і психіатричному кабінетах не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку, суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ч. 2 ст. 125 КК України, ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисча сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму в розмірі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп. за проведення судово-медичної експертизи № 042-446-2023 від 18.04.2023.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: