Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5965/24
Провадження №1-кп/523/1144/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

29.05.2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 21.02.2024р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого вантажником, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 (гуртожиток), відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2024р., приблизно о 16год. 00хв., ОСОБА_4 знаходячись біля супермаркету «Таврія В», розташованого по вул. Балківській,28 в м. Одесі, побачив раніше йому не знайому ОСОБА_5 , майно якої визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_6 діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 та шляхом обману, під вдаваним приводом здійснення телефонного дзвінка попросив останню передати належний їй мобільний телефон марки «SAMSUNG», в корпусі червоного кольору, вартістю 5000грн., на що ОСОБА_5 будучи впевненою у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передала останньому зазначений мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_6 скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволікла свою увагу, утримуючи вищевказаний мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим мобільним телефоном на власний розсуд, тим самим, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 5000гривень.

Крім того, повторно, 26.01.2024р., приблизно о 12год. 00хв., ОСОБА_6 знаходячись на зупинці громадського транспорту, розташованої по АДРЕСА_3 , побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_7 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_7 та шляхом обману, під вдаваним приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив останнього передати належний йому мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі блакитного кольору, вартістю 5000грн., на що ОСОБА_7 будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передав останньому зазначений мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_6 скориставшись тим, що ОСОБА_7 відволік свою увагу, утримуючи вказаний мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим телефоном на власний розсуд, тим самим, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_7 на суму 5000гривень.

Крім того, повторно, 11.03.2024р., приблизно о 14год. 20хв., ОСОБА_6 знаходячись біля будівлі КНП «ОРКПЦ» OOP, розташованої по вул. Нежданової,32 в м. Одесі, побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_8 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_8 та шляхом обману, під вдаваним приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив останнього передати належний йому мобільний телефон марки «НТС», в корпусі чорного кольору, вартістю 4000грн., на що останній будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передав ОСОБА_6 зазначений мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_6 скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволік свою увагу, утримуючи вказаний мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим мобільним телефоном на власний розсуд, тим самим, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_8 на суму 4000гривень.

Крім того, повторно, 12.03.2024р., приблизно о 14год. 30хв., ОСОБА_6 знаходячись біля будівлі КНП «МКЛ №11» ОМР, розташованої по АДРЕСА_4 , побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_9 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_9 та шляхом обману, під вдаваним приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив останнього передати належний йому мобільний телефон марки «Lenovo», в корпусі білого кольору, вартістю 3000грн., на що ОСОБА_9 будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передав останньому цей мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_6 скориставшись тим, що ОСОБА_9 відволік свою увагу, утримуючи вказаний мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись в подальшому вказаним мобільним телефоном на власний розсуд, тим самим, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_9 на суму 3000гривень.

Крім того, повторно, 20.03.2024р., приблизно о 14год. 30хв., ОСОБА_6 знаходячись біля зупинки громадського транспорту, розташованої по вул. Ширшова кут вул. Червонослобідської в м. Одесі, побачив раніше йому не знайому ОСОБА_10 , майно якої визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єкт своїх злочинних дій, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_10 та шляхом обману, під вдаваним приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив останню передати належний їй мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі чорного кольору, вартістю 5000грн., на що ОСОБА_10 будучи впевненою у правомірності дій ОСОБА_6 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передала йому зазначений мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_6 скориставшись тим, що ОСОБА_10 відволікла свою увагу, утримуючи даний мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_10 на суму 5000гривень.

В судовому засіданні, обвинувачений повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за: ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є собою відповідно до ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив умисні та корисливі кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, маючого середню освіту, не одруженого, дітей на утримані не маючого, працюючого вантажником, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, за минулим місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди, у зв`язку із поверненням потерпілим раніше належного їм майна.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який є собою відповідно до ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив умисні та корисливі кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, маючого середню освіту, не одруженого, дітей на утримані не маючого, працюючого вантажником, маючого постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, за минулим місцем проживання характеризується позитивно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди, у зв`язку із поверненням потерпілим раніше належного їм майна та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді обмеження волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді обмеження волі з випробуванням, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості ОСОБА_6 , які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі з випробуванням за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання за:

-ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин;

-ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупність кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 - обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: мобільні телефони марок «SAMSUNG A107D/DS» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_5 ; «Samsung Duos» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_7 ; «НТС Decire 616» - ОСОБА_8 ; «Lenovo» «А859» - ОСОБА_9 ; «Samsung Duos» - ОСОБА_10 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси 16.02.2024 на вказані телефони - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1