Справа № 503/1152/23
Провадження № 1-кп/503/31/24
УХВАЛА

05 січня 2024 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Бондурівка Немирівського району Вінницької області, зареєстрованому та проживаючому у АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше судимому: вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 15.03.2022 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт та вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 02.02.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, частиною 2 статті 289 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кодимського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000697 від 17.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що розгляд даного кримінального провадження ще не завершено, усі докази не досліджено та не зменшилися ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України. На думку прокурора, у зазначеному випадку метою продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, обґрунтовуючи можливі ризики, визначені ст.177 КПК України, прокурор зазначив, що обвинувачений знову вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку, що вказує на його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, та може впливати на свідків, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь шляхом вмовлянь, погроз або підкупу, усвідомлюючи тяжкість покарання. До того ж, обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на нього як на обвинуваченого та не з`являтись для проведення слідчих та процесуальних дій внаслідок того, що його фактичним місцем проживання є с.Бондурівка Немирівського району Вінницької області, що негативно вплине на досудове розслідування. Також прокурор звертає увагу на тяжкість покарання, що передбачено статтею обвинувачення, у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого злочину. Застосування більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, поруки та домашнього арешту є неможливим. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів прокурор обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. А застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти вказаним ризикам. З огляду на вищевикладене та ту обставину, що строк тримання під вартою спливає, прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Також просить з врахуванням особи обвинуваченого та його матеріального стану, обставин кримінального правопорушення, визначити розмір застави в межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму в розмірі 121120 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечувавли проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити цей запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_4 навпаки не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання щодо забезпечення кримінального провадження та дослідивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Судом встановлено, що ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 13.09.2023 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 листопада 2023 року включно.

Ухвалою Кодимського районного суду від 10.11.2023 року строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено до 08.01.2024 року. Термін тримання під вартою спливає у межах судового розгляду даного кримінального провадження.

Отже, існує необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на даній стадії судового провадження у вказаному кримінальному провадженні.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст.177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, суспільної небезпеки інкримінованого йому злочину та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та в будь-який спосіб перешкоджати кримінальному провадженню. На теперішній час по кримінальній справі здійснюється підготовче провадження. Так, на думку прокурора, на стадії підготовчого провадження по справі лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченим може бути прийнято спроби переховування від суду, а також він може перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб вчинення тиску на свідків, які не допитані у судовому засіданні при даному судовому розгляді. Крім того, за переконанням прокурора запобіжний захід у виді тримання під вартою попереджає можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів, тому застосування альтернативних запобіжних заходів є недоцільним. Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідають вимогам ст. 184 КПК України. Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.289 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування. В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 наразі перебуває на стадії підготовчого провадження, судове слідство по справі не розпочате, - вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним. Також, суд вважає, що прокурором доведено існування ризиків, визначені п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а також перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, оскільки ОСОБА_5 не працевлаштований та не одружений, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зав`язків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності та на шлях виправлення не став, має незняту та не погашену судимість за вчинення аналогічного кримінального правопорушення та вчинив тяжкий злочин, перебуваючи на іспитовому терміні. Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що: 1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений належними доказами не довів суду, що до затримання мав офіційні джерела доходу, займався суспільно-корисною працею, мав міцні соціальні зв`язки; 2) за станом здоров`я: відсутні відомості про незадовільний стан здоров*я обвинуваченого, які б унеможливлювали застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час. Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений прокурором вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню. Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому приходить до висновку про необхідність обрання для нього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства та забезпеченні правопорядку в умовах дії воєнного стану в Україні. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Відтак, зважаючи на практику ЄСПЛ, враховуючи характер інкримінованих дій, тяжкість злочину, стадію судового провадження, а саме те, що на даній стадії судового провадження взагалі не досліджено докази кримінального провадження, а також ту обставину, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент застосування запобіжного заходу, не зникли та не зменшились, суд вважає, що правові підстави для залишення обвинуваченого під вартою є беззаперечно обґрунтованими.

З вищевказаних обгрунтувань, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту, як того вимагає сторона захисту.

Відповідно до ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи особу обвинуваченого, його матеріальний стан, обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч 1 ст.177 КПК України, суд вважає, що на даній стадії судового провадження застава повинна бути визначена в межах визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.183, 194-197, 314, ч.2 ст.369, ч.3 ст.371, ст.372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно - ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 14 години 00 хвилин 04 березня 2024 року включно.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 05.01.2024 року, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту за місцем проживання, а саме: с. Бондурівка Вінницького (попередня назва Немирівського) району Вінницької області без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали суду до 14 години 00 хвилин 04 березня 2024 року включно.

Копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її проголошення.

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя

Кодимського районного суду ОСОБА_1