Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи "Київський слідчий ізолятор" матеріали кримінального провадження № 0002086 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.4 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

До Оболонського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 03.06.2023, тобто в умовах воєнного стану, він, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою, проникли в житло - квартиру АДРЕСА_3 , увірвавшись до якої вчинили напад на її мешканців ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким погрожували застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, демонструючи предмети, схожі на вогнепальну зброю, наказали лягти на підлогу та в подальшому заволоділи належним ОСОБА_14 майном, а саме, чохлом для зброї "Shaplata", прицілом оптичним "Walter FY8-32X56", туристичною сокирою "BergHOFF" та пневматичною гвинтівкою "Londghorn Gas Ram" загальною вартістю 9 279 грн 71 коп.

Ухвалою підготовчого судового засідання Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2023 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 22.12.2023 включно без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на домашній арешт або заставу.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що йому та захисникам прокурор не вручив додатки до клопотання про продовження строку тримання під вартою, його не ознайомили з матеріалами справи, які стали підставою для постановлення такої ухвали, не долучили розписку про отримання клопотання прокурора ОСОБА_15 , складеного під час перебування прокурора на навчанні. Звертає увагу, що у разі визначення йому розміру застави і порушення умов цього запобіжного заходу застава буде звернута у дохід держави та Збройних Сил України, у той час як на його утримання в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" держава несе витрати. У клопотанні прокурора вказано, що вина ОСОБА_7 підтверджується протоколами допиту потерпілих, свідків та обвинувачених, проте він лише 05.06.2023 був допитаний як свідок, а як підозрюваний не допитувався взагалі. І після допиту як свідка до вручення повідомлення про підозру він 4 дні перебував на волі, при цьому не переховувався і не впливав на свідків та потерпілих.

Вважає, що всіх інших осіб слідчі та прокурори умовили перекласти вину на нього, стверджує про наявність позаслужбових стосунків між слідчим і обвинуваченим ОСОБА_10 та наголошує на тому, що іншим обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, слідчі та прокурори умисно обмежили його в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, вилучили приціл, який є його, а не потерпілого власністю, і вчинили крадіжку його майна.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини в рішеннях у справах "Мерабішвілі проти Грузії", "Харченко проти України", "Єлоєв проти України", вказує, що ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання, і після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішення про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків, то він нічим не доведений, а вилучений під час обшуку за місцем його проживання предмет, схожий на автомат, згідно з висновком експерта не є вогнепальною зброєю, у зв`язку з чим твердження прокурора, що він може зберігати ще зброю, як і інші доводи клопотання є припущеннями. Також обвинувачений наводить доводи про порушення прокурором, слідчим та суддями його прав під час досудового розслідування і стверджує, що своїми діями, які кваліфіковані як злочин, намагався припинити незаконний збут наркотичних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого і захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування і є актуальними на даний час, а саме, що обвинувачений може ухилятись від явки до суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і на даний час інші більш м`якi запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам про те, що ОСОБА_7 не був допитаний як підозрюваний під час досудового розслідування, про обмеження його в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, вчинення слідчими та прокурорами кримінальних правопорушень, у тому числі під час збирання доказів, позаслужбові стосунки між слідчим та іншим обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, які фактично зводяться до відсутності належних і допустимих доказів його винуватості. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час підготовчого судового провадження, і докази на цій стадії не досліджуються.

З цих же підстав не підлягають перевірці твердження про те, що обвинувачення побудоване на штучно створених та сфальсифікованих доказах, оскільки нібито сторона обвинувачення підговорила інших учасників судового провадження дати показання проти ОСОБА_7 , оцінка яким у цьому розумінні може бути надана лише у вироку, а також про порушення його прав під час розгляду попередніх клопотань прокурора.

Суд першої інстанції врахував характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, що має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише його прав, але й охорони інтересів суспільства та потерпілих, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, а саме, позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, наявність на розгляді інших судів обвинувальних актів щодо ОСОБА_7 .

В ухвалі суд конкретно не зазначив, з яких підстав не визначив обвинуваченому розмір застави, однак згідно з п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Як зазначено у формулюванні висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, під час нападу на потерпілих з метою заволодіння їх майном обвинувачені погрожували їм предметами, схожими на вогнепальну зброю, тобто застосуванням насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я. А тому суд мав передбачені законом підстави не визначати розмір застави.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Суд мотивував свої висновки в ухвалі щодо ОСОБА_7 , а тому не міг і не повинен був враховувати застосування до інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні більш м`яких запобіжних заходів. Ніяким чином не може вплинути на вирішення питання стосовно запобіжного заходу і витрачання державою коштів на утримання обвинувачених в установах попереднього ув`язнення.

Стосовно доводів обвинуваченого про те, що прокурор не долучив до свого клопотання додатки, тобто докази на підтвердження існування ризиків, колегія суддів зауважує, що з цими доказами сторона захисту ознайомлювалася під час застосування запобіжного заходу в ході досудового розслідування, на стадії відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.290 КПК України. Зважаючи на те, що нові ризики не з`явилися, доцільності в долученні до клопотання копій таких самих документів немає.

Яким чином долучення розписки ОСОБА_7 про отримання клопотання прокурора або можливе перебування прокурора на навчанні могли вплинути на законність постановленої судом ухвали, обвинувачений також не вказує.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3