ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/218/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

проводячи судовий розгляд у кримінальному провадженні №753/20702/18 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чкаловськ, Таджикської РСР, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, п.п. 5,6,11,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 332 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, п.п. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, п.п. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , у вчиненні злочинів передбачених ст.257, ч.3 ст.15, п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на розгляді знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засідані прокурор просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, подавши окремі клопотання щодо кожного із обвинувачених. В зазначених клопотаннях прокурор послався на існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, зокрема ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, обвинувачених, експертів, спеціалістів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Представники потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали клопотання прокурора та просили продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеною раніше заставою.

Захисник ОСОБА_16 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та зауважив, що з 07.04.2018 року його підзахисний ОСОБА_5 перебуває під вартою, що створює певні проблеми, оскільки він та його підзахисний ОСОБА_5 не довіряють складу суду, посилаючись на відсутність будь якої прозорості та справедливості суду, так як майже 9 років ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають під вартою. Крім того, існує 5 рішень ЄСПЛ, на які просив звернути увагу при розгляді клопотання прокурора та переглянути мотивування ухвал про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки судом наведені досить слабкі, на переконання сторони захисту, аргументи для продовження строку тримання під вартою, що свідчить про прояв упередженості колегії суддів. Враховуючи вищевикладене, задля справедливого розгляду вказаного кримінального провадження, просив виконувати рішення ЄСПЛ та вимагав змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_13 також заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та зазначив, що клопотання прокурора не змінюється, на даний час справа перебуває на стадії дослідження доказів, а тому сподівається, що на данний момент ставлення суду до категорії обгрунтованості підозри мало б змінитися та суд може переглянути висновки щодо тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_6 та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, однак, якщо суд зупинеться на позиції тримання під вартою, то просив зменшити розмір застави до більш помірного.

Захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_14 підтримали позицію сторони захисту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Перевіряючи в черговий раз питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, суд не розв`язуючи наперед питання доведеності вини обвинувачених, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих їм злочинів та виходить із того, що у зв`язку із ступінню небезпеки та суспільним резонансом, характером вчинення, кількістю епізодів, формою співучасті, мірою покарання та наслідками, злочини у яких останні обвинувачуються є злочинами особливої категорії, та бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року та "Мюрей проти Сполученого Королівства" від 28.10.1994 року, згідно з якими підставою для запобіжного заходу у вигляді взяття під варту при вчиненні особливої категорії злочинів може бути більш низький поріг обґрунтованості підозри.

Окрім того, суд враховує те, що злочини у яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у відповідності до ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, за які, при доведенні провини, їм загрожує покарання від 10 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна або довічне позбавлення волі.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів, суд окрім національного законодавства керується рішенням по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року у якому Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також суд враховує інформацію про вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків, місце проживання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди.

Так, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа без громадянства, одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання у м. Києві, офіційно не працевлаштований, немає постійного заробітку, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, має постійне місце проживання у м. Києві, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, до затримання працював, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Перевіряючи, у межах розгляду клопотання прокурора, доцільність тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, судом окрім норм КПК України, враховуються вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченим та міра покарання, яка їм загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є особлива категорія, характер вчинення і підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченим злочинів, та суспільний резонанс, а також найважчі, незворотні та непоправні наслідки інкримінованих, згідно обвинувального акту дій, у виді смерті людини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності та інформація і характеристики обвинувачених, дають суду можливість зробити категоричний і однозначний висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризик переховування від суду на даному етапі кримінального провадження продовжує існувати та є реальним, оскільки розуміючи яке покарання їм може загрожувати, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватися від суду для уникнення кримінальної відповідальності, що унеможливить розгляд справи у суді та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Водночас вказаний ризик підсилюється і тим, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в організації озброєної банди з метою нападу на окремих осіб, а також участь у такій банді та вчинюваних нею нападах, ОСОБА_6 обвинувачується в участі в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб та у вчинюваних нею нападах, крім цього ОСОБА_5 , як організатор обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 332 КПК України, а саме організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в тому числі щодо кількох осіб, та у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201 КК України, а саме переміщенні через митний кордон України поза митним контролем зброї та боєприпасів, вчиненій організованою групою, а тому не будучи під вартою обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть вжити заходів для того, щоб залишити територію України.

Разом із тим, зазначений ризик в умовах воєнного стану, при описаних вище обставинах, не перестає існувати.

Також не зменшився, продовжує існувати та є реальним на даному етапі кримінального провадження ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків, оскільки вказані особи ще не допитані в суді, а відповідно до ст.ст.23,95 КПК України, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім цього, при вирішенні питання доцільності продовження строків тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою суд враховує те, що із спливом часу ризики які були підставою для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою зменшуються, однак при цьому суд також бере до уваги та зважає на комплекс вищеперерахованих та проаналізованих обставин, а саме тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченим та міру покарання, яка їм загрожує у разі доведення вини, особливу категорію, характер вчинення і підвищену суспільну небезпечність інкримінованих обвинуваченим злочинів, та суспільний резонанс, найважчі, незворотні і непоправні наслідки інкримінованих, згідно обвинувального акту дій, у виді смерті людини, тривалість описаної у обвинувальному акті злочинної діяльності, її організаційну форму, кількість учасників і приходить до висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окремо суд враховує те, що ухвали суду та доводи на обгрунтування продовження строків тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою неодноразово переглядалися у суді апеляційної інстанції та за результатами таких переглядів ухвали суду першої інстанції були залишені без змін.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів, також суд враховує строк тримання обвинувачених під вартою, а це із квітня 2017 року, що із врахуванням Закону який регламентує порядок застосування редакції ст. 72 КК України в частині зарахування одного дня перереднього ув`язнення за два дні позбавленняю волі, дещо послаблює ризик переховувавння від суду, та вважає за можливе зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків передбачених КПК України до 1 332 320 гривень для ОСОБА_5 та до 1 211 200 гривень для ОСОБА_6 .

Щодо доводів захисника ОСОБА_16 щодо тривалості судового розгляду то суд вважає за необхідне загостири увагу на наступному.

Захист обвинуваченого ОСОБА_5 здіснюють адвокати:

ОСОБА_17 (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2722 від 29.10.2012 року, видане Дніпропетровською обласною КДКА на підставі рішення № 3 від 29 жовтня 2012 року).

ОСОБА_16 (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2365 від 17.10.2011 року, видане Дніпропетровською обласною КДКА на підставі рішення № 9 від 29 жовтня 2012 року).

У відповідності до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю підозрюваного, обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

На виконання положень Резолюції "Професійна етика правосуддя" від 21.09.2018 року, беручи до уваги складність справи, її колегіальний розгляд, кількість учасників судового процесу, з метою ефективної роботи та забезпечення розгляду справи у розумні строки, колегією суддів регулярно, завчасно та, як правила, на кілька місяців наперед визначався графік судових засідань для того, щоб учасники процесу, в тому числі і адвокати, мали можливість будувати свої робочі графіки та не було причин для безпідставних відкладень судових засідань.

Почанаючи із кінця 2022 року вказане кримінальне провадження розглядається один раз в тиждень - в четвер о 14 годині.

Авдокат ОСОБА_17 вперше прибув в судове засідання 16.06.2021 року.

Із зазначеного моменту адвокат ОСОБА_17 неодноразово не прибував в судові засідання, а саме: 30.06.2021, 12.08.2021, 05.10.2021, 13.10.2021, 28.10.2021, 17.11.2021, 01.12.2021, 09.12.2021 року про причини неприбуття суд не повідомив, підтверджуючих документів не надав.

Адвокат ОСОБА_16 вперше прибув в судове засідання 25.11.2021 року та розпочав свою роботу з заяви про відвід колегії суддів, розгляд якої зайняв засідання призначені на 25.11.2021 та 01.12.2021 року. Крім цього авдокат ОСОБА_18 , 25.11.2021 року повідомив, що бажає ознайомитися із матералими справи, через що інші захисники обвинуваченого ОСОБА_5 ( ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ) не прибули в судове засідання призначене на 09.12.2021 року, при цьому в матеріалах справи міститься розписка про те що він ознайомлений із матеріалами справи.

09.12.2021 року судом було ініційовано питання перед КДКА Дніпропетровської області про притягнення адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_16 до відповідальності.

Однак з цього моменту адвокати ОСОБА_17 та ОСОБА_16 знову не прибули у ряд судових засідань у зв"язку із чим розгляд справи не відбувався.

Так, Адвокат ОСОБА_17 не прибув у наступні судові засідання: 03.02.2022, 02.06.2022, 23.06.2022, 05.09.2022, 26.09.2022, 05.10.2022, 28.10.2022, 14.11.2022, 30.11.2022, 20.12.2022, 19.01.2023, 02.02.2023, 02.03.2023, 16.03.2023, 30.03.2023, 20.04.2023, 15.06.2023 року.

Адвокат ОСОБА_16 не прибув у наступні судові засідання:03.02.2022, 002.06.2022, 23.06.2022, 04.07.2022, 15.07.2022, 05.09.2022, 12.09.2022, 26.09.2022, 05.10.2022, 07.11.2022, 14.11.2022, 30.11.2022, 07.12.2022, 20.12.2022, 23.12.2022, 19.01.2023, 02.02.2023, 16.02.2023, 02.03.2023, 09.03.2023, 16.03.2023, 30.03.2023, 06.04.2023, 13.04.2023, 20.04.2023, 15.06.2023 року.

Після чергового звернення суду до відповідної КДКА (15.06.2023 року) адвокат ОСОБА_16 не прибув у наступні судові засідання: 29.06.2023, 14.09.2023, 21.09.2023, 12.10.2023, 26.10.2023, 02.11.2023, 09.11.2023, 16.11.2023, 23.11.2023, 30.11.2023, 07.12.2023, 14.12.2023, 11.01.2024, 18.01.2024, 25.01.2024, 01.02.2024, 22.02.2024, 21.03.2024 року не надавши суду жодного документу який би підтверджував причини його неприбуття.

Також сліжд зазначитии, що до середини 2021 року захист обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювали адвокати ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які також неодноразово неприбували в судові засідання, що було підставою для для непоодиноких звернень суду до відповідних КДКА.

Окрім цього, із заяви адвоката ОСОБА_17 суду відомо, що напідставі рішення КДКА Запорізької області, останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на чотири місяці.

Звертає на себе увагу той факт, що адвокати ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , зриваючи більшість призначених судових засідань, прибувають до суду лише тоді коли це потрібно їм (долучити до матеріалів справи рішення Європейського суду з прав людини, заявити клопотання про зміну запобіжного заходу чи обгрунтувати свою позицію щодо відсутності підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою) та паралельно скаржиться до Європейського суду із прав людини про порушення права ОСОБА_5 на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Комплекс наведеної вище інформації дає вичерпну відповідь на доводи захисника ОСОБА_16 щодо тривалості судового розгляду.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.176-206, 331 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.06.2024 року включно.

Визначити заставу достатню для виконання обвинуваченими ОСОБА_5 обов`язків передбачених КПК України у розмірі 1 332 320 гривень.

Визначити заставу достатню для виконання обвинуваченими ОСОБА_6 обов`язків передбачених КПК України у розмірі 1 211 200 гривень.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_5 та/або ОСОБА_6 з-під варти та зобов`язати їх з`являтися за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися із Київської області без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та застоводавцям, що у разі невиконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: