Справа № 352/1203/24
Провадження № 1-кп/352/184/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 02.03.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українець, громадянина України, із середньою освітою, депутатом не обирався, не працюючого, не одруженого, на утриманні нікого не має, раніше неодноразово судимого, востаннє Городенківським районним судом Івано-Франківської області 18.04.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 01.02.2024 ОСОБА_5 приїхав із АДРЕСА_3 . Цього ж дня, близько 10 год. 29 хв. підійшов до приміщення стоматологічного кабінету ФОП « ОСОБА_6 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . В цей час, ОСОБА_5 зайшов через задні двері з тильної сторони приміщення, та, враховуючи, що у вказаному приміщенні можуть зберігатися цінні речі, у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з метою збагачення.

В подальшому, через незачинені двері з тильної сторони вказаного приміщення зайшов всередину, перебуваючи в прихожій кімнаті, ОСОБА_5 підійшов до шафи, яка знаходилась у лівій частині приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а власників майна немає, у вказаній кімнаті, знайшов у шафі жіночу сумку, яка належить ОСОБА_7 звідки таємно викрав її власні грошові кошти у сумі 2000 гривень, а також жіночу сумку, яка належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав її власні грошові кошти у сумі 5000 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 разом із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень, а потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.

Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 01.02.2024 прибув в смт. Лисець та приблизно о 10 год. 30 хв. зайшов через задні двері до стоматологічного кабінету за адресою АДРЕСА_4 . Після цього, перебуваючи в кімнаті, підійшов до шафи, знайшов там жіночі сумки звідки викрав грошові кошти у сумі 2000 гривень та у сумі 5000 гривень. Після цього з викраденими коштами покинув приміщення. Збитки потерпілим не відшкодував, але у телефонному режимі попросив у них вибачення. Просив суворо не карати.

2.1.2. Потерпілі в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Подали суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі.

2.1.3. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 184 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. При цьому прокурор просив урахувати наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, та наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття.

3.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану).

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Відтак обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.2. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецедив злочинів.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є тяжким злочином, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, середню освіту, офіційно не працює, не одружений, на утриманні нікого має, відповідно до довідки КНП «Шаргородська міська» за №01-04/359 від 28.02.2024 ОСОБА_5 до закладу не звертався. Крім того суд враховує наслідки вчинення злочину, що шкода не відшкодована.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Одночасно, згідно вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з часу фактичного затримання 26.02.2024 року о 15 годині 50 хвилин.

При цьому суд враховує, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_5 вчинив до ухвалення вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2024.

Тому остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначати за правилами, передбаченими ч. 1, 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2024, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3. Витрати на залучення експерта у даній справі відсутні.

5.4. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років за вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2024 більш суворим у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень даним вироком суду, частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2024 та строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 15 години 50 хвилин 26.02.2024 року.

Речові докази: CD-диски та DVD-RW-диск, що містять відеозаписи з камер відеоспостереження, що знаходиться в матеріалах кримінальної справи - залишити в матеріалах кримінальної справи.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1