Справа № 357/6339/24
У Х В А Л А

09.05.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківською виправною колонією (№35)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання до засудження: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме: 1) 11.10.1994 Краматорським міським судом Донецької Області за ст.ст 81 ч.4. 140 ч.3 141 ч.2 КК України на 5 років 1 позбавлення волі. Звільнений 08.09.1997 умовно достроково на 1 рік 4 місяці 29 днів, на підставі ст. 53 КК України. 07.10.1999 року Краматорським міським судом Донецької області за ст. 140 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнений 29.05.2004 року по відбуттю строку покарання. 27.02.2007 Сахновщинським райсудом Харківської; області за ст. 185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі (не звільнявся). 30.08.2007 Краматорським міським судом Донецької області за ст.ст, 395, 70 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі, (не звільнявся); 18.09.2007 Олександрівським райсудом Донецької області за ст.ст. 185 ч,2, 70 ч. 4 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнений 07.06.2010 року умовно -достроково на 1 рік 6 місяців 11 днів, на підставі ст. 81 КК України. 24.09.2010 Краматорським міським судом Донецької області за ст.ст, 186 ч.2,71 ч.І КК України на 5 років б місяців позбавлення волі. Звільнений 14.04.2014 року невідбутий строк 1 рік 9 місяців 16 днів замінено на виправні роботи з утриманням 20%, на підставі ст. 82 КК України. 11.12.2014 Краматорським міським судом Донецької , області за ст.ст. 186 ч. 2, 71, 72 ч.5 КК України на 6 років позбавлення волі. Звільнений 17.07.2018 року умовно - достроково на 1 рік 5 місяців 6 днів, на підставі ст. 81 КК України,

про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, -

У С Т А Н О В И В :

01.05.2024 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, та просив його задовольнити, думку представника Білоцерківської ВК №35, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи на засудженого, суд, аналізуючи дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого, виходячи із наступного.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики начальника ДУ «Білоцерківська ВК (№35)» ОСОБА_6 від 30.04.2024 засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35) характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, має 2 заохочень. Стягнень не має. На підприємстві установи працевлаштований будівельником промзони Наказх №109 ПРВР від 04.08.2023. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні доручення роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Працевлаштований на виробництві установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими різної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується ставиться дбайливо. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок для самостійного їх виконання. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім цього, у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Так, в пункті 5 вказаної постанови зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81, ч.4 ст.82 та ч.3 ст.107 КК України. Також у пункті 7 вказаної постанови зазначено, що згідно з ч.1ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання. При умовно-достроковому звільненні від відбування основного покарання засудженого, щодо якого було застосовано додаткове покарання, суд може вирішити питання про його повне або часткове звільнення від відбування і додаткового покарання не тільки тоді, коли про це порушено питання у поданні органу, який відає виконанням покарання, а й за своєю ініціативою.

Відповідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, та те, що засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак, не характеризується як особа, яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення та враховуючи той факт, що кожного разу після звільнення вчиняв нові умисні тяжкі злочини, суспільна небезпечність яких не зменшувалась, тому ОСОБА_5 не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Відповідно до копії висновку щодо ступеня виправлення засудженого, наданого комісією ДУ Білоцерківсько ВК № 35», ОСОБА_5 не став на шлях виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до копії витягу з протоколу № 42 від 18.10.2023 року комісії установи ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Крім того, суд зазначає, що до ОСОБА_5 неодноразово застосовувалося судами положення ст. 81 КК України, після чого останній вчиняв нові умисні злочини.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 ч. 1 п. 2, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів.

СуддяОСОБА_1