Справа № 539/1751/24
Провадження № 1-кп/539/209/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000278 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лубни Полтавської області, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, не працює, заміжня, має двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судима:

- 11.09.2017 Лубенським міськрайонним судом полтавської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 23.06.2020 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області умовно достроково звільнена від відбування покарання з невідбутим строком 1 рік 2 місяці 27 днів;

- 01.10.2021 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців. 18.05.2023 звільнена по відбуттю строку покарання;

- 15.02.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2024 приблизно о 19 годині 30 хвилин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 знаходилася з дозволу власника ОСОБА_6 у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_4 помітила на малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , золоті сережки, які вирішила викрасти.

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 зняла з правого вуха ОСОБА_7 золоту сережку, 585 проби, застібка англійського типу, вагою 0,47 грам, вартість якої згідно висновку експерта №1717/24 від 28.03.2024 становить 879 гривень 78 копійок.

Після цього ОСОБА_4 разом із викраденим майном покинула місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 879 гривень 78 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, не вбачаючи підстав для відмови у її затвердженні.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась у скоєному, просила затвердити укладену нею із прокурором угоду про визнання винуватості.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою.

Судом встановлено, що 30 квітня 2024 року під час досудового слідства у місті Лубни Полтавської області між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною (яка наразі має статус обвинуваченої) ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнала свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 наступного покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.02.2024 та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між обвинуваченою та прокурором за участю захисника, за наявності письмової згоди потерпілого була укладена угода про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи зазначену угоду про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , який надав письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором, що була надана у підготовчому судовому засіданні прокурором. Також у своїй заяві суду не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченої ОСОБА_4 , що вона повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо якого вона беззастережно визнає себе винуватою; вид та міру покарання, яке буде призначене їй у разі затвердження угоди судом, і на яке вона погодилась.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є рецидив злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, має двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, раніше неодноразово судима.

За таких обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Чинним законодавством не передбачено можливості виконання вироку до моменту набрання ним законної сили, та в цьому кримінальному провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом не застосовувався. Тому підстав для взяття обвинуваченої під варту в залі суду після проголошення вироку судом не встановлено. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2024 року у місті Лубни Полтавської області між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та за наявності письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання за цим вироком частково, у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати покарання, призначене вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі №539/474/24 від 15 лютого 2024 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання на виконання цього вироку після набрання ним законної сили.

Речові докази:

- золоту сережку, 585 проби, застібка англійського типу, вагою 0,47 грам, яка передана потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, залишити останньому;

- DVD-диск із відео огляду місця події, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1