УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 288/2227/21

провадження № 51-982ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката

ОСОБА_5 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 22 вересня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000117 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , в силу

ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК) раніше не судимої,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 вересня

2023 року, залишеним без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду

від 15 листопада 2023 року, ОСОБА_4 визнано винуватою і засуджено за ч. 1

ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат

у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою у тому, що вона 24 вересня

2021 року приблизно о 05:30, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у кухні будинку, розташованого на АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту на ґрунті раптово-виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, взяла зі столу ніж та завдала ОСОБА_6 5 ударів, 3 з яких - у ліву кисть,

1 - в правий променево-зап`ястковий суглоб та 1 удар - у шию, спричинивши таким чином тяжке, середнього ступеня тяжкості та легкі тілесні ушкодження, від яких

ОСОБА_6 помер у КНП «Попільнянська лікарня».

Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати оскаржені судові рішення щодо її підзахисної та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказаних вимог, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що судами не встановлені мета та мотив інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Крім того, зазначає, що наявність у неї умислу

на вбивство не знайшло свого підтвердження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції. Стверджує, що під виглядом огляду місця події фактично було здійснено огляд трупа та в порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) названо процесуальну дію оглядом місця події. Зауважує, що потерпіла та свідки не були очевидцями події вбивства ОСОБА_6 , а тому їхніми показаннями жодним чином не доводиться вина ОСОБА_4 в інкримінованих їй діях. Вважає,

що суди в оскаржених рішеннях залишили без уваги переважну частину доводів сторони захисту лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення та,

як наслідок, за відсутності беззаперечних, допустимих та належних доказів

з порушенням норм процесуального закону дійшли необґрунтованого висновку

про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту,

а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначені обставини були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій і

не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог зазначених статей, а отже під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається із копії вироку, суд першої інстанції, мотивуючи висновок

про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Засуджена ОСОБА_4 , як видно з копій оскаржених судових рішень, свою вину

у пред`явленому обвинуваченні не визнала та показала, що 24 вересня 2021 року приїхала до с. Попільня на запрошення ОСОБА_7 , з якою вони мали дружні відносини, давно не бачилися; з потерпілим знайома раніше не була; вказала,

що за поясненнями ОСОБА_7 остання дозволила ОСОБА_6 проживати у неї, оскільки її дочка мала кредити, а ОСОБА_6 позичив гроші, щоб погасити ці кредити; зазначила, що під час вечері із ОСОБА_7 вживали алкоголь, ОСОБА_6 сидів

на кухні; прокинувшись під ранок, пішла до туалету та побачила як ОСОБА_6 виходить із кухні і тримається за шию, з якої бігла кров; потерпілий правою рукою розбив вікно

у кімнату, де спала Леся, відкрив засувку, зайшов до неї в кімнату і почав втрачати свідомість; вона хотіла йому допомогти, шукала шарф, щоб перев`язати рану, намагалася розбудити ОСОБА_7 , викликала швидку, почала за ноги витягувати потерпілого, щоб було швидше; коли приїхала швидка, вона з медбратом винесли потерпілого до машини швидкої допомоги; чому ніж опинився в туалеті їй не відомо; ножа, якого знайшла поліція, вона в руках не тримала; кров на ній була, бо вона потерпілому допомагала.

Незважаючи на таку позицію засудженої, місцевий суд належним чином проаналізував і оцінив показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_7 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_12 , допитаного як спеціаліста заступника завідувача лабораторії біологічних досліджень ДНДЕКЦ МВС ОСОБА_13 .

Також суд обґрунтовано у вироку послався на дані, що містяться у: протоколі огляду місця події від 24 вересня 2021 року з план - схемою та фототаблицею, протоколі огляду місця події від 24 вересня 2021 року, проведеного у приміщенні моргу, протоколі огляду та прослуховування аудіо запису від 28 жовтня 2021 року з DVD-R диском

до нього, протоколі огляду відеозапису від 29 жовтня 2021 року з DVD-R диском

до нього, що містить відеозаписи з нагрудної камери поліцейського від 24 вересня

2021 року, висновках експерта № 150 від 28 вересня 2021 року, № 111 від 25 жовтня 2021 року, № 188/10 від 30 листопада 2021 року (додатковому до висновку № 111

від 25 жовтня 2021 року), № 187 від 30 листопада 2021 року (додатковому до висновку № 150 від 28 вересня 2021 року), № СЕ-19/106-21/10115-БД від 21 жовтня 2021 року,

№ СЕ-19/106-21/10117-БД від 22 жовтня 2021 року, № СЕ-19/106-21/10116-БД

від 21 жовтня 2021 року, № СЕ-19/106-21/10355-БД від 23 жовтня 2021 року,

№ СЕ-19/106-21/34037-БД від 16 листопада 2021 року, № СЕ-19-21/34051-БД

від 15 листопада 2021 року, № СЕ-19-21/34027-БД від 27 жовтня 2021 року, № СЕ-19-21/35676-БД від 19 листопада 2021 року, № 219-МК, довідці КНП «Попільнянська лікарня» від 24 вересня 2021 року про відібрання біологічної речовини (крові)

для визначення концентрації етилового алкоголю у ОСОБА_4 ; результатах токологічного дослідження КНП «Попільнянська лікарня» від 30 вересня 2021 року

№ 3072, також дані інших письмових доказів, яким надана належна правова оцінка в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

При цьому суд у вироку вказав на те, що твердження сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченої умислу, направленого на умисне вбивство, і неправильності кваліфікації її дій є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам подій, які мали місце в дійсності. Також, як зазначив суд, це твердження спростовується показаннями свідка ОСОБА_7 , яка вказала, що обвинувачена погрожувала потерпілому, тримаючи в руках ніж. Суд також не залишив поза увагою факт виклику потерпілим ОСОБА_6 24 вересня 2021 року працівників поліції

у зв`язку із вчиненням щодо нього протиправних дій з боку особи на ім`я ОСОБА_14 ,

що підтверджується протоколом огляду та прослуховування аудіо запису від 28 жовтня 2021 року на DVD-R диску до нього та поясненнями працівника поліції - свідка ОСОБА_9 , які були надані ним в судовому засіданні.

Крім того, як зазначив суд, доводи захисника щодо суїцидальних нахилів потерпілого ОСОБА_6 спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка була допитана

в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, потерпілої ОСОБА_8 ,

а також даними висновку експерта № 111 від 25 жовтня 2021 року та висновку експерта № 188/10 від 30 листопада 2021 року (додаткового до висновку № 111

від 25 жовтня 2021 року), відповідно до яких можливість спричинення виявлених

у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень власноруч - виключається, що також було підтверджено в судовому засіданні самим експертом ОСОБА_12 під час його допиту.

Судом також досліджено висновок Начальника Житомирського РУП ГУНП

в Житомирській області від 07 липня 2023 року про результати службового розслідування за матеріалами ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, стосовно ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дії поліцейських під час проведення слідчих дій в цьому кримінальному провадженні, з якого вбачається, що відомості

про здійснення працівниками поліції відносно ОСОБА_4 психологічного тиску

не знайшли свого підтвердження.

Отже, як слушно вказав суд, сукупність досліджених доказів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, які відповідають вимогам належності та допустимості, дозволяють "поза розумним сумнівом" стверджувати, що саме ОСОБА_4 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 374 КПКу мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, є законним та вмотивованим, про що

також ствердив суд апеляційної інстанції, переглянувши вказане судове рішення

за поданою апеляційною скаргою захисника.

Погоджуючись із висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних

у кримінальному провадженні та досліджених у судовому засіданні доказів, які суд оцінив у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийняв законне та обґрунтоване рішення.

При цьому суд перевірив та обґрунтовано спростував доводи апеляційної скарги сторони захисту, які аналогічні доводам у касаційній скарзі захисника ОСОБА_5 ,

у тому числі стосовно того, що ОСОБА_4 не скоювала інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Як зазначив суд в оскарженому рішенні, з аналізу досліджених судом доказів убачається, що з потерпілим в момент спричинення йому тілесних ушкоджень була лише обвинувачена ОСОБА_15 , оскільки свідок ОСОБА_7 спала, і саме

у обвинуваченої був конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого вона вела себе агресивно, не тільки погрожувала застосуванням ножа, але і кидала його в потерпілого; на одязі ОСОБА_15 виявлено сліди крові людини, яка може походити від потерпілого, а ніж, який був знаряддям вчинення вбивства, виявлено в унітазі.

Крім того, як вказав суд, можливість спричинення ОСОБА_6 собі власноручно тілесних ушкоджень категорично виключається заключеннями судово-медичних експертів та показаннями експерта ОСОБА_12 , а тому за даних обставин правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої

в умисному вбивстві та нещирість її показань про спричинення потерпілим собі тілесних ушкоджень у колегії суддів сумніву не викликають.

Також на те, що саме ОСОБА_4 вчинила вбивство ОСОБА_6 , а не він вчинив самогубство, вказує і наявність на ньому інших коло-різаних ушкоджень від дії клинка ножа, не менше, ніж від 4 контактів на лівій руці (кисті), які можуть свідчити про самозахист.

На думку апеляційного суду, показання обвинуваченої ОСОБА_4 , в яких вона замовчує певні обставини подій, що передували вчиненню злочину, а вона лише намагалась врятувати ОСОБА_6 життя є неправдивими, направленими

на уникнення відповідальності.

При цьому суд слушно вказав на те, що використане знаряддя для спричинення тілесних ушкоджень, місце, куди обвинувачена завдала удар (шия з ушкодженням лівої сонної артерії) переконливо свідчать про те, що ОСОБА_4 діяла з умислом

на вбивство потерпілого.

Як убачається з оскарженої ухвали, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги дійшов висновку про обґрунтованість рішення місцевого суду

про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, та правильно кваліфікував її дії, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Таким чином, постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370, 374,

419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.

З приводу доводів захисника у касаційній скарзі про те, що під виглядом огляду місця події фактично було здійснено огляд трупа та в порушення вимог КПК названо процесуальну дію оглядом місця події, слід зазначити таке.

Як убачається з оскаржених судових рішень, у цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції було досліджено, в тому числі протокол огляду місця події

від 24 вересня 2021 року, проведеного у приміщенні моргу, розташованого на території КНП «Попільнянська лікарня» на вул. Київській, 10 у смт Попільня, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_12 в присутності понятих. При цьому суд у вироку зазначив, що під час огляду на тілі потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження; вилучено речі, в які був одягнений останній та взято зразки нігтьових пластин з пальців рук; вилучені речі та відібрані зразки запаковані з дотриманням правил пакування речових доказів.

З огляду на наведене дійсно, як вірно зазначає захисник, 24 вересня 2021 року у лікарні було проведено огляд трупа, який оформлено протоколом огляду місця події. Однак вказане не є таким порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке вплинуло на законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення та могло б бути підставою для його скасування, тобто зазначене порушення не є істотним.

З урахуванням викладеного Суд не вбачає підстав для скасування оскаржених судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування оскаржених судових рішень, Судом

не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження

за її касаційною скаргою на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 вересня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду

від 15 листопада 2023 року щодо засудженої ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3