Провадження № 1-кп/727/66/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

Секретар судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальних проваджень за № 0004437 від 17.11..2023 року та № 00038175 від 29.09..2023 року об`єднаних на підставі ухвали суду від 28.12. 2023р. відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, уродженця села Нелипівці Дністровського району Чернівецької області, зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не одруженого, який не має утриманців, військовослужбовця, перебуває на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, - 21.12.2019 вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. (11.02.2020 рішенням Апеляційного суду Чернівецької області рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці скасовано, засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром 8500 грн.); - 07.05.2021 за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст. 75 КК України; звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, терміном на 1 рік, - за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.01.2024 року, що набрав чинності 19.03.2024р., за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 185, 70 ч.1 КК України до 5 - ти років позбавлення волі, - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, - В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_7 27.04.2022р., відповідно до наказу № 3 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 , солдат, був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

23.09.2023, в період з 10 год. 37 хв. по 11 год. 04 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , всередині приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в умовах дії на території України режиму воєнного стану, діючи умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для перехожих, шляхом вільного доступу, таємно викрав набір чарок металевих у чохлі марки «ALMO» вартістю 82 грн. 33 коп., ножиці манікюрні для кутикули марки «Lovit BLOOM» вартістю 112 грн. 67 коп., ручний ліхтарик акумуляторний USB із найменуванням «POWER STYLE» вартістю 98 грн. 31 коп., ручний світлодіодний ліхтарик на батарейках із найменуванням «FLASHLIGHT» вартістю 183 грн. 67 коп., портативний зарядний пристрій (POWER Bank) марки «VIVA» моделі «VR12», ємністю 10000 mAh, вартістю 352 грн. 67 коп.; після чого з місця вчинення злочину пішов а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми протиправними діями матеріальну шкоду на загальну суму 829 грн. 65 коп.

Продовжуючи злочинну діяльність, 09.11.2023р., о 21 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , всередині приміщення магазину «Тайстра», в умовах дії на території України режиму воєнного стану, діючи умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку в магазині, одну пляшку лікеру «Jagermeister», ємністю 1л, вартістю - 683 грн., 33 коп., після чого з місця вчинення злочину пішов а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми протиправними діями матеріальну шкоду на вказану суму.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочинах, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 23 вересня 2023 року біля 11:00 години він пішов в магазин «Аврора», що знаходиться по АДРЕСА_2 , де з полиці, непомітно для сторонніх осіб, взяв металеві стаканчики для власного користування, повербанк, манікюрні ножиці, два ручних світодіодних ліхтарів, портативний зарядний пристрій, та усі ці речі поклав до кишень байки, так як був одягнутий в джинсові шорти і байку з великими кишенями та надалі пройшов повз касу і вийшов із магазину, його ніхто не затримував, він пішов додому. Пояснив, що викрадені речі залишив собі для власного користування. Зазначив, що йому було відомо про дію військового стану станом на 23 вересня 2023 року і пояснив, що він покинув частину за наказом командира, наказ був оголошений йому на словах, після того, як покинув самовільно військову частину він приїхав в Чернівці додому.

Окрім наведеного, обвинувачений надав покази в про те, що 09 листопада минулого року, він зайшов в магазин Тайстра, який знаходиться на Проспекті Незалежності в м. Чернівці, близько 21:00-22:00 години і пішов до відділу із спиртними напоями де з полиці взяв пляшку лікеру яку поклав в кишеню куртки, після чого вийшов з магазину, пройшовши повз каси, касиру про те, чи щось придбав нічого не повідомляв. Пояснив, що гроші при собі мав, і міг заплатити за спиртне, однак крадіжку вчинив через спір з другом, не заперечував, що мав прямий умисел на вчинення крадіжки. В подальшому вказав, що пляшку розпив із другом. Кошти за викрадене майно, не відшкодував, натомість зазначив, що має намір відшкодувати кошти магазину «Тайстра». У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Представник потерпілої сторони ТЗоВ «Вигідна Покупка» в особі ОСОБА_8 подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження без участі представника. Інший представник потерпілої сторони ТоЗВ Тастра Груп, в особі ОСОБА_9 також скерував до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника. Покарання просили, відповідно призначити по закону.

Прокурор та інші учасники кримінального провадження не заперечували проти проведення судового розгляду без участі представників потерпілої сторони.

У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора, думку обвинуваченого і в його інтересах захисника, дійшов висновку, що судовий розгляд кримінальних проваджень можливо провести без участі потерпілих, а саме - представника потерпілої сторони ТЗоВ «Вигідна Покупка» в особі ОСОБА_8 та представник потерпілої сторони ТоЗВ Тастра Груп, в особі ОСОБА_9 .

Судом встановлено, що покази обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги думку учасників процесу, які правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку ОСОБА_7 буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, заслухавши позицію сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду справи, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу, не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитав обвинуваченого; дослідивши матеріали кримінального провадження та документи, що характеризують особу ОСОБА_7 , приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за пред`явленими обвинуваченнямми, при обставинах з`ясованих в судовому засіданні, доведена повністю.

Суд вірно кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), за кваліфікуючими ознаками: вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. Суд вважає, що кваліфікуючи ознаки, передбачені конкретним видом злочину, за своїм змістом та значенням пов`язано з положеннями Загальної частини КК, які визначають обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання та незалежно від того, чи відіграє певна сукупність обставин роль пом`якшуючої чи обтяжуючої обставини, що впливає на покарання, або роль кваліфікуючої ознаки злочину, сутність цієї сукупності обставин не змінюється. Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану законодавець врахував як чинник, який суттєво підвищує суспільну небезпеку будь-якої крадіжки, що обумовлює кваліфікацію вчиненого за відповідною частиною ст.185 КК України. На це звернула увагу об`єднана палата Касаційного кримінального суду у справі №722/594/22 та дану справу було передано на розгляд ОП ККС, яка констатувала, що суд шляхом здійснення правосуддя лише застосовує норми закону, однак не може перебирати на себе функції законодавчого органу та своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх, тим самим спотворювати закріплену в них законодавчу мету.

Отже, з урахуванням змін, внесених законом №2117-IX, норма закону України про кримінальну відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 185 КК, підлягає застосуванню у разі «вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану». Натомість, «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» (п.11 ч.1 ст.67 КК) як обставина, що обтяжує покарання, може бути врахована судом лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності.

Судом установлено, що учасниками процесу, а саме стороною захисту кваліфікація вчинених обвинуваченим дій та кваліфікуючі ознаки не оспорюються.

Призначаючи вид та міру покарання, ОСОБА_7 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має; офіційно не працює, є військовослужбовцем на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який за місцем служби характеризується негативно; самовільно залишив військову частину; за місцем реєстрації характеризується не задовільно; не перебуває на обліку, як у лікаря психіатра, перебуває з 2019 року на обліку у лікаря нарколога за місцем проживання; раніше неодноразово притягувався за аналогічні злочинидо кримінальної відповідальності, про що свідчить досліджена довідка ВІТ ГУНП у Чернівецькій області та вироки судів (а.с.кр.пр.76-107; 65-76)

Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином проти власності. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину; визнання вини, часткове відшкодування завданих збитків; відсутність претензій з боку потерпілої сторони; цивільні позови по справі не заявлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за вчинене ним кримінальних правопорушення покарання в межах, встановленої санкцією статті ч. 4 ст. 185 КК України, - у вигляді позбавлення волі. При цьому, суд звертає увагу і на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану, за який передбачено значно суворіше покарання. Відповідно до ч.1 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність Таким чином, зважаючи на усі зазначені вище обставини, ретельно проаналізувавши поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, приймаючи до уваги його щире каяття, відсутність тяжких наслідків від злочину, відсутність будь-яких намірів у винного уникнути кримінальної відповідальності, його вік, стан здоров`я, як його та членів сім`ї (матері), суд приходить до переконання, що всі вони значно пом`якшують покарання винного а тому покарання обвинуваченому слід призначити в мінімальних межах санкції частини 4 статті 185 КК України. Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021. Конституційний Суд України від 15 червня 2022 року у справі щодо індивідуалізації юридичної відповідальності КСУ зазначив: «Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності…Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства

Окрім наведеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки, за з`ясованих в суді обставин, ОСОБА_7 засуджений Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст. 309 ч.1, ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі (вирок набрав законної сили 19.03.2024 року ) (а.с. 127 т.1), а також слід застосувати при призначенні покарання обвинуваченому і правила вимог ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 71 КК України, оскільки було ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.01.2024 року замінено ОСОБА_7 призначене вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2019 покарання у виді штрафу, (несплачений розмір якого становив 6 525 грн.) на покарання у виді 240 годин громадських робіт, що у перерахунку на позбавлення волі становить 40 днів позбавлення волі. При цьому, суд підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 вимог ст. 76, 76 КК України не знаходить.

На думку суду, саме таке покарання, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів, а саме ДВД р диски із відеозаписами залишити при матеріалах кримінальних проваджень.

Процесуальні витрати, відповідно до вимог ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави, зокрема, на залучення експерта в загальному розмірі 8365.00 грн. (висновки експерта № СЕ-19/126-23/8633-ТВ від 12.10.2023; СЕ-19/126-23/10106-ТВ від 23.11.2023 (а.с. 47,55 т.1 кр.пр); СЕ-19/126-23/10106-ТВ від 23.11.2023р. (т.2 кр.пр. а.с. 37).

Цивільного позову представниками потерпілої сторони, не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили слід залишити обраним у виді тримання під вартою

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання тобто з 20.12. 2023 року (протокол затримання а.с.кп.пр.129 т.2).

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за даною нормою закону у виді 5 (п`ти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням, призначеним за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.01.2024 року, який набрав чинності 19.03. 2024 року, призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 років 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 71; ч.1, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2019р., який 11.02.2020 року скасовано Чернівецьким апеляційним судом з призначенням покарання у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн., який згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.01.2024 року замінено на 240 години громадських робіт, що становить 40 днів позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбування призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років, 7 (семи) місяців та 10 днів позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня його фактичного затримання тобто з 20 грудня 2023 року (протокол затримання а.с.кр.пр. 129 т.2).

Речовий доказ - диск DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження 0003817 від 29.09.2023р. (а.с. 36т.2);

Речовий доказ - CD диск білого кольору - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0004437 від 17.11.2023р. (а.с.32 т.3)

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати на залучення експерта в загальному розмірі 8365.00 грн. (висновки експерта № СЕ-19/126-23/8633-ТВ від 12.10.2023; СЕ-19/126-23/10106-ТВ від 23.11.2023 (а.с. 47,55 кр.пр); СЕ-19/126-23/10106-ТВ від 23.11.2023р. (а.с. 37 кр.пр.).

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376 КПК України.

Вирок складений і підписаний в нарадчій кімнаті 22.04..2024 року.

Суддя ОСОБА_1