УХВАЛА

23 квітня 2024року

м. Київ

справа № 521/3869/22

провадження № 51-2123ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 6 вересня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року стосовно нього,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень

у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пункту 4 ч. 2 цієї статті.

Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповнота судового розгляду можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду апеляційним судом (статті 409, 410 КПК).

Підставами ж для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального закону, а вирішуючи питання щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судових рішень, виходить з установлених фактичних обставин, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, як про це ставиться питання у значній частині касаційної скарги засудженого.

Крім того, ОСОБА_4 , не погоджуючись із встановленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами кримінального провадження, наданою судами оцінкою доказів, здійснює їх аналіз та надає їм власну оцінку.

Вказує на порушення, допущені судами, однак не конкретизує їх. Зокрема, посилається на те, що суд у вироку обґрунтовує доведеність його вини сукупністю фактичних обставин, що містяться у певних джерелах доказів, однак, на його переконання, суд відтворює їх неповно, упускаючи ту їх частину, що свідчить про порушення Правил дорожнього руху іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, а не ним. Водночас засуджений не вказує, які саме конкретні фактичні обставини, що містяться в окремих джерелах доказів, не були взяті до уваги судами попередніх інстанцій і що саме це вплинуло на ухвалення судами незаконних рішень стосовно нього.

Також касаційна скарга засудженого містить суперечності, оскільки ОСОБА_4 оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, згідно з якими його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, однак у мотивувальній частині касаційної скарги посилається на необґрунтоване визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3

ст. 28, пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з цим засудженому необхідно усунути протиріччя та обґрунтувати свої доводи з урахуванням зазначених у цій ухвалі недоліків.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків. Засудженому також необхідно надати докази дотримання встановленого судом строку усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 6 вересня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 березня 2024 року стосовно нього залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3