єдиний унікальний номер справи 531/1683/24
номер провадження 1-кп/531/144/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою спеціальною освітою, одружений, такий, що не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не депутат, раніше не судимий, стрілець 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти 48-го окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючий військове звання сержант,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу на посаді командира НОМЕР_2 відділення 2-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , 09.04.2024 року під час несення військової служби щодо відсічі збройної агресії АДРЕСА_2 , на одному зі сміттєзвалищ, розташованого поблизу дачного кооперативу «Берестки» в м. Курахово, знайшов тверду речовину у гранулах сірого кольору, зовні схожу на порох. Вказану речовину ОСОБА_4 вирішив забрати для особистих цілей, не пов`язаних із відсіччю збройної агресії, тим самим незаконно їх придбати.

В подальшому, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що вказана речовина являється вибуховою речовиною, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне її придбання, переніс виявлену ним речовину зовні схожу на порох та завантажив до автомобіля марки «Volkswagen CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який він використовує у своїй службовій діяльності та мав на меті перевезти до місця свого проживання у АДРЕСА_3 .

Так, 10.04.2024 близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 , якому було надано відпустку за сімейними обставинами на автомобілі марки «Volkswagen CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_4 , у якому зберігалася виявлена ним речовина зовні схожа на порох, з метою її транспортування до місця свого проживання, виїхав із АДРЕСА_4 .

Того ж дня, 10.04.2024 року близько 18:50 год. військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно із працівниками ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області на блокпосту, який розміщений у АДРЕСА_5 , поряд із автодорогою Р-11 Полтава - Красноград, був зупинений автомобіль марки «Volkswagen CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , та під час огляду автомобіля було виявлено та вилучено 2,5 кг. твердої речовини у гранулах зовні схожої на порох, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/117-24/6320-ФХВР від 17.04.2024 є вибуховою речовиною на основі одноосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, носінні, зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаявся.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та, відповідно до ст. 75 КК України, просив звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Судові витрати покласти на обвинуваченого.

ОСОБА_4 не заперечував проти призначення покарання, зазначеного прокурором.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу кваліфіковане правильно, вину повністю доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, проходить військову службу в лавах ЗСУ, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимий. За місцем проживання характеризується нейтрально.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, характеристику обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 1 ст. 263 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України, обов`язок за дотриманням умов відбування покарання з випробуванням покласти на командування військової частини НОМЕР_1 .

Запобіжний захід не обирати.

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 3786, 40 грн. стягнути з обвинуваченого.

Речові докази знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1