Справа № 487/3748/23
Провадження № 1-кп/487/369/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000928 від 01.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно та тимчасово не працюючого, який не являється депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.11.2019 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців,

10.12.2019 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. 71, ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,

27.01.2020 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст. 185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на З роки 1 місяць,

11.03.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяця,

25.08.2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців,

23.09.2022 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки,

05.12.2022 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років 1 місяць, штрафу 850 гривень, зараховано строк з 28.10.2016 по 06.03.2019, з 10.10.2010 по 29.06.2020 день за день, з 30.06.2020 день за два та вважати покарання відбутим,

за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

24.02.2022 указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє дотепер.

16.05.2023 року приблизно о 13:49 годин, ОСОБА_4 знаходився у приміщенні ТОВ «Вигідна покупка», яке здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині ТМ «Аврора», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, у ОСОБА_4 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 умисно, в період часу з 13:49 по 13:52 год., таємно, протиправно, повторно, з метою заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, шляхом вільного доступу викрав: зі стелажу, який розташований в торгівельному залі вищевказаного магазину: каву розчинну сублімовану Le Cafe Gold 200 г. вартістю 219 гривень за одиницю, та зі стелажу навпроти - шоколад молочний Millenium Gold ціл.лісов.горіх 100 г. у кількості восьми одиниць товару, вартістю 44 гривні за одну одиницю, на загальну суму 352 грн.

Після чого, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та останні являються непомітними для персоналу магазину та оточуючих, не маючи наміру розрахуватися за товар, вийшов з приміщення магазину, та в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на загальну суму 571 гривня.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно,в умовах воєнного стану.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувачльному акті.

За згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

За положеннями ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікуваннявід суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченим покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи кожного обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого то, що він раніше судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2024 року за ч.4 ст. 185 України до покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України тобто до постановлення вироку судом.

Враховуючи, що злочини, винуватість у чинені яких встановлена даним вироком, були вчинені ОСОБА_4 до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання підлягає визначенню за сукупністю злочинів за нормами ст. 70 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 застосуванню підлягає ч.4 ст.70 КК України згідно якої за правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що остаточне призначене ОСОБА_4 покарання за даним вироком має бути тільки у виді позбавлення волі.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та злочинів, за які особа засуджена вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2024 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 5 місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ, а саме CD-R диску марки "Videx" 700МВ (№07041814) - залишити залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1