Справа №700/365/24
Провадження №1-кп/700/81/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року селище Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лисянка Звенигородського району Черкаської області обвинувальні акти у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 14.04.2024 та № 0000237 від 24.04.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернявка Черкаського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, депутатом не являється, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, інвалідом та пенсіонером не являється, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених частиною 1 статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2024 близько 20 години ОСОБА_4 перебував у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де під час сварки із матір`ю ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, узяв у праву руку люльку для куріння та наніс нею не менше двох ударів в область волосяної частини голови ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді гематоми і саден на голові, що згідно висновку експерта №05-9-01/129 від 16.04.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тобто вчинив кримінальне правопорушення, повязане з домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто як вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

Крім того, 24.04.2024 близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де під час сварки із матір`ю ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, узяв двома руками за шию ОСОБА_5 та почав душити, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді гематоми на шиї, що згідно висновку експерта №05-9-01/149 від 25.04.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, повязане з домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, тобтов умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень.

Процесуальні рішення у справі

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000208, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2024, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, надійшов до Лисянського районного суду Черкаської області 23 квітня 2024 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 23 квітня 2024 року призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 15 травня 2024 року підготовче провадження у вказаному кримінальному провадженні закінчено та кримінальне провадження призначене до судового розгляду в загальному порядку на 12 годину 00 хвилин 23 травня 2023 року.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000237, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2024, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, надійшов до Лисянського районного суду Черкаської області 30 квітня 2024 року.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 01 травня 2024 року призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 15 травня 2024 року кримінальне провадження № 1-кп/700/82/24 (справа 700/382/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України об`єднано в одне провадження з кримінальним провадження № 1-кп/700/81/24 (справа 700/365/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню № 700/365/24, провадження № 1-кп/700/81/24. Призначено судовий розгляду в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України на 12 годину 00 хвилин 23 травня 2024 року.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Після оголошення прокурором обвинувального акту ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, викладені у ньому обставини відповідають фактичним обставинам справи, він визнає себе винним і бажає давати показання.

Судом запропоновано учасникам справи визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальних актах, підстави для сумніву щодо добровільності його позиції відсутні, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просить суд обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти запропонованого прокурором порядку дослідження доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 також не заперечувала проти запропонованого порядку дослідження доказів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини 3 статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

За таких обставин, суд, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України, постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи "Стосовно спрощення кримінального правосуддя" визначено, що оскільки при процедурі "заява підсудного про визнання вини" від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) "Девеер проти Бельгії" (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, визнав повністю і надав пояснення, ідентичні викладеним в обвинувальних актах. У вчиненому він щиро розкаюється і просить суворо його не карати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах частини 3 статті 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненних кримінальних правопорушеннях (проступках) передбачених частиною 1 статті 125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 125 КК України, оскільки він 13.04.2024 та 24.04.2024 року заподіяв ОСОБА_5 умисні легкі тілесні ушкодження.

Позиції учасників провадження щодо призначення покарання

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення покарання, яке просив прокурор.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати. У вчиненому розкаюється та зробив для себе відповідні висновки. Гарасюта не заперечував щодо призначення покарання у виді громадських робіт. При цьому повідомив, що офіційно не працевлаштований та будь-яких інших доходів не має.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема статтей 65, 66 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні "Бемер проти Німеччини" від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаяння у вчиненому; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має місце реєстрації та постійне місце проживання, раніше не судимий та має посередню характеристику за місцем проживання; обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , якою є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на психіатричному обліку та на обліку у лікаря нарколога не перебуває, але звертався до лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю у 2016 році, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 125 КК України, у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, дана міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, кримінальним правопорушенням шкоди майнового характеру не завдано, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст.ст. 50-52, 65-67, КК України, ст.ст. 8-11, 22, 24, 26, 27, 100, 124, 367-371, 373, 374, 394 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувальних актів щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок проголошено 11 липня 2024 року негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя ОСОБА_6