Провадження № 1-кс/752/4112/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000902 від 19.08.2023, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000902 від 19.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Клопотання погодив прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000902 від 19.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванні час та місці, але не пізніше квітня 2021 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , з яким у нього склались довірливі відносини, засновані на тривалому знайомстві та ведені спільної діяльності в сфері купівлі-продажу автомобілів.

Так, будучі продавцем-консультантом вживаних легкових автомобілів приватного автосалону «Автодом», ОСОБА_10 , у квітні 2021 року, більш точної дати та часу не встановлено, отримав від ОСОБА_11 пропозицію та погодився придбати у нього автомобіль марки «BMW M5 Competition» 2019 р.в. VIN: НОМЕР_1 за 120 000 доларів США для подальшого перепродажу та отримання прибутку.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами свого знайомого ОСОБА_9 , 27.04.2021 ОСОБА_10 зателефонував йому та запропонував придбати за 120 000 доларів США вказаний автомобіль «BMW M5 Competition» з метою подальшого перепродажу з націнкою. Використовуючи месенджер «WhatsАpp» ОСОБА_10 також надіслав ОСОБА_9 фотографії цього автомобіля та відомості про його комплектацію. За умовами угоди, ОСОБА_9 повинен був передати ОСОБА_10 грошові кошти у сумі вартості автомобіля, а ОСОБА_10 здійснити його безпосередньою купівлю та реєстрацію.

Отримавши згоду на придбання вказаного автомобіля, 27.04.2021, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10 000 доларів у якості авансового платежу за автомобіль.

Після отримання від ОСОБА_9 завдатку, в той же день, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , запропонував придбати цей же автомобіль «BMW M5 Competition» у ОСОБА_11 іншому своєму знайомому - ОСОБА_12 з метою подальшого його перепродажу з націнкою.

На пропозицію ОСОБА_5 щодо придбання автомобіля ОСОБА_12 погодився, при цьому було обумовлено, що реєстрація права власності на автомобіль відбудеться на третю особу, заздалегідь підшукану ОСОБА_5 . Під час спілкування ОСОБА_5 не повідомляв ОСОБА_12 про свої наміри по заволодінню грошовими коштами потерпілого.

Наступного дня, 28.04.2021, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , достеменно знаючи, що придбати у ОСОБА_11 за його посередництва автомобіль марки «BMW M5 Competition» погодився ОСОБА_12 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи довірливі відносини, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 110 000 доларів США, начебто у якості основної частини оплати вартості вищевказаного автомобіля, не збираючись при цьому фактично здійснювати за них покупку автомобіля та не повідомляючи йому про свої попередні домовленості з ОСОБА_12 .

З метою виклику у потерпілого усвідомлення справжності угоди щодо придбання автомобіля за його кошти, ОСОБА_5 пообіцяв ОСОБА_9 , що свідоцтво про право власності на вказаний автомобіль буде зареєстроване на його ім`я.

В цей же день, близько 21.00 год., ОСОБА_12 , не будучи обізнаним, що ОСОБА_5 вже отримав грошові кошти від ОСОБА_9 начебто для придбання вказаного автомобіля, перебуваючи за адресою:

АДРЕСА_4 , у присутності ОСОБА_5 передав ОСОБА_11 , який діяв від імені власника автомобіля ОСОБА_13 , грошові кошти в сумі 120 000 доларів США у якості оплати вартості вищевказаного автомобіля.

Після отримання грошових коштів, ОСОБА_11 передав ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW M5 Competition» 2019 р.в. VIN: НОМЕР_1 ОСОБА_12 .

У свою чергу ОСОБА_12 передав ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_5 на виконання попередніх домовленостей щодо його подальшого перепродажу та отримання прибутку. На момент угоди вказаний автомобіль фактично перебував вже на майданчику автосалону «Автодом» за адресою: АДРЕСА_5 .

Отриманими грошовими коштами від ОСОБА_9 у загальній сумі 120 000 доларів США, що згідно курсу НБУ на той час становило 3 334 800 гривень, ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Надалі, 29.04.2021, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , виконуючи умови угоди з ОСОБА_12 щодо оформлення права власності на сторонню особу та одночасно переслідуючи мету виклику у потерпілого дійсності своїх намірів, за посередництва невстановлених досудовим розслідуванням осіб, перебуваючи в Територіальному сервісному центрі № 8047 за адресою: м. Київ, Велика Кільцева, 110-А, здійснив реєстрацію вищевказаного автомобіля за ОСОБА_9 . Того ж дня, о 16 годині 48 хвилин, ОСОБА_5 через месенджер «WhatsАpp» надіслав фото про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_9 .

Вважаючи, що вказаний автомобіль придбаний за власні кошти, ОСОБА_9 почав використовував його у своїх особистих потребах до 17.07.2021 року.

У свою чергу ОСОБА_12 , дізнавшись про те, що фактично придбаний ним у ОСОБА_11 автомобіль «BMW M5 Competition» протягом тривалого періоду часу перебуває у користуванні незнайомої йому особи, став вимагати у ОСОБА_5 його повернення.

Надалі 17.07.2021 за ініціативи ОСОБА_12 відбулася його зустріч з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , під час якої автомобіль останнім було передано у володіння ОСОБА_12 , дії ОСОБА_5 по заволодінню грошових коштів ОСОБА_9 були фактично викриті.

В подальшому, 24.07.2021 невстановлена досудовим розслідуванням особа, за вказівкою ОСОБА_12 , який не був обізнаний, що вищевказаний автомобіль зареєстрований ОСОБА_5 за ОСОБА_9 , без участі останнього, перереєстрував автомобіль марки «BMW M5 Competition» 2019 року випуску VIN: НОМЕР_1 за ОСОБА_14 , який в подальшому відчужив його третім особам.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою заволодів належними потерпілому ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 120 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 3 334 800 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди в особливо великих розмірах.

18.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На обґрунтування необхідності застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1-4 частини 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування.

На підставі зазначеного слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечив проти клопотання, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що стороною обвинувачення не обґрунтовано доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обставини, які розслідуються в межах цього кримінального провадження відбувались в квітні 2021 року, в той час як відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР лише в серпні 2023 року. ОСОБА_5 знав про існування цього кримінального провадження, не ухилявся від слідства, не вчиняв жодних дій з метою перешкоджанню розслідуванню, не вчиняв тиск на свідків. Також захисник послався на відсутність та необґрунтованість ризиків, про існування яких стверджує слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000902 від 19.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

18.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинитизазначений вище злочин.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_5 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема копії: протоколів допиту свідків; протоколів огляду; протоколу допиту потерпілого; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; висновку почеркознавчої експертизи від 07.03.2024; протоколів НСРД; інших матеріалів, долучених до клопотання.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1-4 частини 1 статті 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Також прокурором доведено наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Такий ризик є обґрунтованим, оскільки інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення вчинено шляхом використання документів, в тому числі і підроблених. Органом досудового розслідування наразі не віднайдено всі речі та документи, які мають доказове значення у кримінальному провадженні. Враховуючи зазначене, на переконання слідчого судді, ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою приховування чи знищення доказів, які можуть вказувати на його причетність до кримінального правопорушення, та які мають доказове значення для досудового розслідування.

Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_5 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, він може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду.

При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує спосіб та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характер злочину у вчиненні якого він підозрюється; на переконання слідчого судді, ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, є доведеним.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік підозрюваного, стан здоров`я, сімейний стан (неодружений; має на утриманні трьох малолітніх дітей (зі слів)); офіційно не працевлаштований (зі слів працює водієм таксі); має постійне місце проживання в м. Києві; раніше не судимий.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину та доведених стороною обвинувачення ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів не довів обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, які доведені прокурором у судовому засіданні. У зв`язку із цим, у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід відмовити.

Оскільки при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставину, передбачену пунктом 3 ч. 1 цієї статті, то слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи встановлені обставини, наведені вище, щодо вчинення кримінального правопорушення та особи підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покладання на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, з передбаченого частиною п`ятою цієї статті переліку.

Слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним прокурором ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, є необхідним та достатнім застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час у період з 22.00 год до 08.00 год наступної доби за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Також у відповідності до положень ч.5 ст. 194 КПК України, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На переконання слідчого судді вищезазначені обов`язки, які покладено на підозрюваного ОСОБА_5 , в повній мірі забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та будуть достатніми для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

При визначенні строку, на який на підозрюваного покладаються зазначені вище обов`язки, з передбаченого ч. 5 ст. 195 КПК України переліку, слідчий суддя враховує, що обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а також те, що досудове розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, зазначені вище обов`язки слід покласти на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.07.2024 включно.

Керуючись статтями 132, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою проживання: АДРЕСА_2 , у період часу із 22 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступної доби, в межах строку досудового розслідування, тобто по 17.07.2024 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатись з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному проваджені;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури .

Строк дії ухвали до 17.07.2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1