ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/616/24 Справа № 204/1967/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000499 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, задовольнити клопотання захисника в порядку ст. 201 КПК України, та змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на підозрюваного обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожним викликом; 1) не відлучатися із м. Дніпро, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утриматись від спілкування зі свідками.

Вказує на те, що обгрунтовуючи необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, прокурор посилався на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без наведення жодних доказів на підтвердження того, що заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, також прокурором не доведено жодних підстав, які б виправдовували подальше тримання під вартою підозрюваного та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що підозрюваного ОСОБА_8 було затримано з суттєвим порушенням Конституції України, КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилається на те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, є підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, має хронічне захворювання, раніше не судимий.

Тяжкість кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 436-2 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_8 , не може слугувати окремою підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розповсюдження у власному обліковому записі в соціальній мережі "Facebook" висловлювань у розумінні п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України " Про медіа" не можуть вважатися такими, що поширені за допомогою засобів масової інформації .

Визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить звільнити його з-під варти в залі суду, визнати його статус як людини - суб`єкта міжнародного права, повернути викрадене майно, визнати дії органу досудового розслідування незаконними.

Вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, так як справа щодо нього є сфальсифікована та не має жодного обґрунтування.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року було частково задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 квітня 2024 року, з визначенням застави 2000000 гривень .

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, також продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, вік, стан здоров`я , наявність постійного місця проживання та реєстрації.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні скарги , доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000499 від 21.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України.

09.01.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України та ухвалою слідчого судді було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.03.2024 року.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 від 04.03.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000499 було продовжено до 09.04.2024 року.

5 березня 2024 року начальник 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у розмірі 4542000 гривень, з тих підстав, що на цей час наявні ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також виконання ряду слідчих та процесуальних дій.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Так, слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 20.07.2023 року;

- протоколом огляду соціальної мережі "Facebook" від 25.07.2023 року;

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.10.2023 року від директора єврейських релігійних громад та організацій Дніпропетровського регіону ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду глобальної мережі "Інтернет" від 14.11.2023 року;

-висновком експерта ЗЕС ІСТУ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області №290 від 11.08.2023 року, відповідно до якого на відеозаписі із соціальної мережі "Facebook", обліковий запис " ОСОБА_12 " , останній виправдовує, заперечує збройну агресію РФ проти України;

- висновком експерта ЗЕС ІСТУ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області №417 від 30.11.2023 року, відповідно до якого на відеозаписі із соціальної мережі "Facebook", обліковий запис " ОСОБА_12 " , виявлені висловлювання, які за своїм змістом є такими, що створюють узагальнений негативний образ осіб єврейської національності, розпалюють національно-релігійну ворожнечу стосовно осіб єврейської національності ( юдеїв).

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявність обґрунтованої підозри, зокрема, за ч.3 ст. 436-2 КК України та щодо недопустимості доказів обґрунтованості підозри не може бути взято до уваги, оскільки на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, оскільки перевірка отриманих доказів на предмет їх допустимості, на чому наголошує захисник, належить до компетенції суду під час судового розгляду, що передбачено ст.89 КПК України. Згідно із п.22) ч.1 ст.3 КПК України суд першої інстанції- це місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом, тоді як повноваження слідчого судді, який здійснював розгляд скарги, визначені у п.18) ч.1 ст.3 КПК України, тому посилання захисника на недопустимість доказів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри є необґрунтованими на етапі досудового розслідування.

Разом з цим, посилання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи диску із відео, де зображені злочинні дії, які інкримінуються ОСОБА_8 , не є підставою для визнання підозри необґрунтованою, оскільки обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення можна визначити як сукупність фактів та інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла вчинити злочин. Щоб задовольнити стандарт доказування «обґрунтована підозра», докази не мають бути такого ж рівня, як для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, тому враховуючи стадію досудового розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

Також не є слушними посилання захисника на те, що в діях ОСОБА_8 відсутні кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно із ч. 3 ст. 436-2 КК України настає кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, або вчинені повторно, або організованою групою, або з використанням засобів масової інформації.

Відповідно до повідомлення про підозру від 09 січня 2024 року ( а.п. 146-151) ОСОБА_8 підозрюється у поширенні матеріалів за допомогою засобів масової інформації, в яких міститься виправдовування , визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, глорифікація осіб, заподіяних в збройній агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 року, що відповідає диспозиції ч. 3 ст. 436-3 КК України.

Разом з тим, посилання захисника на те, що розміщені висловлювання ОСОБА_8 в соціальній мережі "Facebook" у розумінні п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України " Про медіа" не можуть вважатися такими, що поширені за допомогою засобів масової інформації , не є слушними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про інформацію» масовою інформацією є інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Згідно із п. 54) ст. 2 Законом України «Про електронні телекомунікації» мережа Інтернет (Інтернет) - глобальна електронна комунікаційна мережа, що призначена для передачі даних та складається з фізично та логічно взаємоз`єднаних окремих електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що інформація, яка поширюється через мережу "Інтернет", орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно є масовою інформацією. При цьому інтернет-видання (вебсайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, тобто є засобом масової інформації.

У свою чергу «Facebook» є загальновідомою соціальною мережею в інтернет просторі, де підозрюваний публікував дописи, які були розраховані на необмежене коло осіб.

Тому, враховуючи те, що соціальна мережа «Facebook» діє в інтернет-просторі й інформація на сторінках її користувачів, якщо власник сторінки не обмежив доступ до неї, є загальнодоступною, то ця соціальна мережа, на думку колегії суддів, є засобом, за допомогою якого така інформація поширюється серед необмеженого/невизначеного кола осіб.

Таким чином, підтверджується використання засобів масової інформації, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року (справа № 595/359/21,провадження № 51-5402км23 ) .

Перевіривши представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існує необхідність у завершенні виконання слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень, які потребують додаткового часу, зокрема: отримати висновки експертиз з ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області; провести детальні огляди висновків комп`ютерно - технічної експертизи; встановити додаткових свідків, які обізнані про вчинення протиправної діяльності підозрюваних; провести слідчі експерименти; отримати висновки експертиз з Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України; провести тимчасові доступи до речей і документі; провести детальний огляд матеріалів тимчасових доступів; провести судово-психологічні експертизи з підозрюваними; направити ряд доручень до оперативних підрозділів; встановити інших осіб, які причетні до вчинення даних кримінальних правопорушень, прийнявши по них відповідні процесуальні рішення; після отримання висновків усіх судових експертиз вирішити питання про повідомлення про підозру у нових епізодах; повідомити сторону захисту про закінчення досудового розслідування; ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження; скласти та вручити обвинувальний акт; виконати інші слідчі дії, необхідність у яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що заявлені ризики у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється , які зазначені в клопотанні та на підставі яких був обраний запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, на цей час не зменшилися, і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, наявний ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, враховуючи те, що на цей час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, підозрюваний може виїхати за межі країни, або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Разом з тим, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, так як відповідно до матеріалів справи підозрюваний ОСОБА_8 заперечує законність прийняття КПК України як кодифікованого закону, що визначає порядок кримінального провадження на території України, та не визнає наявність державних органів відповідно до його ж апеляційної скарги, що також може свідчити про невиконання покладених на нього обов`язків, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених п. 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказані ризики не були встановлені слідчим суддею.

Однак, оскільки встановлені ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджуються зазначеними обставинами, тому для їх запобігання необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Також з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному, оскільки підлягає врахуванню вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, відношення ОСОБА_8 до органів досудового розслідування та суду, який вважає їх незареєстрованими установами, що також свідчить про можливе невиконання підозрюваним у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, відповідних обов`язків, а також дані щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення , зокрема, за частиною 3 статті 436-2 КК України, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_8 , не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного, так як перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний не обмежений у доступі до власної сторінки в соціальній мережі.

Посилання захисника на судову практику інших судів щодо обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, у кримінальних провадженнях за ч. 3 ст. 436-2 КК України не може бути взяте до уваги, оскільки не має преюдиціального значення.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою слідчим суддею було задоволено частково клопотання слідчого та зменшено розмір застави з 4542000 гривень до 200000 гривень , тому з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_8 , матеріального становища підозрюваного, який відповідно до ухвали слідчого судді від 09.01.2024 року про надання дозволу на обшук має у власності приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ( згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вказане приміщення перебуває у власності ОСОБА_8 ), колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру застави та визначення застави у розмірі 2000000 гривень, який перевищує встановлену межу, і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тоді як за вказаних обставин застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених обов`язків, тому доводи захисника ОСОБА_7 в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, є підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів не перебуває, раніше не судимий, колегія суддів вважає такими , що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, так як зазначені обставини не були стримуючими факторами.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що підозрюваний хворіє, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відомостей щодо погіршення стану здоров`я підозрюваного, що унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не надано.

Доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного про те, що ОСОБА_8 було затримано з суттєвими порушеннями законодавства України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не заслуговує на увагу, так як не підтверджується матеріалами провадження.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_8 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду пояснив, що його було затримано під час проведення обшуку.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку.

Протокол обшуку від 10.01.2024 року був складений за участю ОСОБА_8 та не містить його зауважень. Того ж дня слідчим суддею було розглянуто клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Враховуючи викладене, матеріалами провадження не підтверджено затримання ОСОБА_8 , окрім того, обрання запобіжного заходу в той же день, в який за словами ОСОБА_8 його було фактично затримано, не впливає на обрахування строків тримання під вартою у відповідності до ч. 5 ст. 115 КПК України.

Посилання підозрюваного на те, що постановою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_13 було продовжено строк досудового розслідування на 30 днів, однак слідчим суддею було продовжено ОСОБА_8 тримання під вартою на 31 день, не свідчить про порушення вимог КПК України з огляду на таке.

Відповідно п. 1 ч. 3 до 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу, зокрема, до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до постанови прокурора від 04 березня 2024 року ( а.п. 176-182) строк досудового розслідування було продовжено до трьох місяців, а саме до 09.04.2024 року, відповідно до положень ч. п. 1 ч. 3 ст. 294 КПК України, так як двомісячний строк досудового розслідування закінчувався 09.03.2024 року.

Слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.04.2024 року, як і просив слідчий у клопотанні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дотримався вимог ч. 1,3 ст. 197 КПК України та продовжив підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного, оскільки обставини, які стали підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 виправдовують подальше тримання його під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4