Номер провадження:1-кп/521/691/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року м.Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса клопотання прокурора про продовженя дії запобіжного заходу та клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.255-1 КК України -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження, судовий розгляд триває, судом здійснюється дослідження доказів.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою останніх спливає 21.03.2024 року, посилаючись на тяжкість висунутого їм обвинувачення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися.
Захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора, зазначивши, що наведені ризики не доведені, посилаючись на пояснення потерпілого, згідно яких у останнього відсутні будь-які претензії до обвинувачених, тому захисник просив визначити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави, оскільки саме наявністю насильства стосовно потерпілого було обгрунтовано рішення суду щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.
Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що відсутні докази його вини у вчиненні злочину, справа є штучною. Також зазначив, що стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у іншому кримінальному провадженні Приморським районним судом м.Одеси.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 татакож заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на тривалий час перебування під вартою, наявну небезпеку у м.Одеса пов`язану із обстрілами міста державою - агресором, та на відсутність наведених ризиків, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, врахувати наявність у обвинваченого постійного місця проживання, те що останній до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, одружений та його дружина, яка хворіє, потребує допомоги з його боку або визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян. При вирішенні питання просили врахувати, що
Інші учасники кримінального провадження підтримали думки захисників.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить джо наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Під час розгляду клопотання оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше судимий, не працюює, має постійне місце реєстрації у м.Луганськ, що на цей час є тимчасово окупованою територією, постійне місце проживання відсутнє, що не виключає ризику його переховування від суду. Крім того обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків. На час розгляду клопотань стосовно обвинваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у іншому кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_5 також обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, також може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше не судимий , не працючий, одружений, має постійне місце проживання але наявність у обвинуваченого місця проживання, родини не може виключити ризику його ухилення, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, може вчинити інші злочини або перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. За цих обстави суд відхіляє посилання захисників на відсутність ризиків.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України.
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених.
Тяжкість обвинувачення, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особи обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими своїх обов`язків та відсутні підстави для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , як просить захист, більш м`якого запобіжного зходу у вигляді домашнього арешту.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинувачених, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинувачених та тяжкості висунутого їм обвинувачення і зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
Вирішуючи вказані питання, суд критично оцінює посилання сторони захисту на покази потерпілого ОСОБА_13 , як підставу для більш м`якого запобіжного заходу, оскільки судовий розгляд триває, судом ще не у повному обсязі досліджені усі докази, при цьому потерпілий, який у судовому засіданні зазначив, що він повністю підтверджує усі свої покази, які він давав під час досудового розслідування, не позбвалений права у будь-який час надати свої покази суду.
Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті згідно приписів ч.3 ст.183 КПК України.
Відповідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Висунуте обвинувачення пов`язане із застосуванням насильства стосовно потерпілого, вказане питання віднесене до компетенції суду, а не потерпілого.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинувачених, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинувачених та тяжкості висунутого їм обвинувачення і зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку. При цьому суд не знаходить підстав щодо обрання бйльш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених.
Разом з тим, варто зазначити, що безальтернативність застосування запобіжного заходу у справах, де обвинувачення пов`язане із застосуванням насильства стосовно потерпілого, може нести в собі ризики порушення прав людини.
Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою.
Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
Суд приходить до висновку, що доводи захисника обвнуваченого ОСОБА_5 про визначення альтернативного застосування запобіжного заходу із врахуваннмя особи обвинуваченого, у якого наявне постійне місце проживання, останній одружений, тобто має соціальні зв`язки, раніше не судимий, який вже тривалий час перебуває під вартою, заслуговують на увагу. Також суд враховує обставини висунутого обвинувачення безпосередньо ОСОБА_5 стосовно вчинення конкретних дій по відношенню до потерпілого.
Таким чином, враховуючи наведені вимоги законодавства та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , конкретні обставини кримінального провадження, тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, соціальне становище та майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку про можлитвість застосування альтернативного запобіжного заходу та визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_5 виходячи з тяжкості злочину та обставин його вчинення, особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинваченим своїх обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень є достатньою.
Керуючись ст.ст. 331, 176,177, 183, 193,194, 196,198 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим:
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб до 16 травня 2024 року включно кожному.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Обвинувачений ОСОБА_5 з дня обрання запобіжного заходу може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.
За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: не відлучатись з місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання. Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1