ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000080 від 12.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000080 від 12.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Накладено арешт на автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_7 із забороною відчужувати, розпоряджатися і користуватися вказаним майном.

На дану ухвалу надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , в якій апелянт не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що транспортний засіб не був вилучений, тому постанова про визнання його речовим доказом винесене з порушенням норм процесуального права і є незаконною.

Стверджує, що власник майна ОСОБА_7 не має відношення до кримінального провадження, що було залишено поза увагою слідчого судді.

Вказує, що органом досудового розслідування не вказано на правову підставу для накладення арешту на майно, що є порушенням норм КПК України.

ЄУНСС: 723/597/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-сс/822/80/24 Доповідач: ОСОБА_1 .

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI номерний знак НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_5 про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши витребувані матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Оскільки слідчим суддею не було повідомлено ОСОБА_7 про розгляд клопотання прокурора щодо арешту її майна, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 підлягає апеляційному розгляду.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги слідчим суддею дотримано частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що до ЄРДР за №000080 від 12.02.2024 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 11 лютого 2024 о 09 год. 00 хв. на КПП "Красноїльск" на в`їзді з Румунії працівниками прикордонної служби під час огляду салону автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_10 1963 р.н. було виявлено предмети схожі для відстрілу набоїв, а саме 3 тростини.

Постановою слідчого СВ ЧРУП ВП №1 ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_11 автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 516 CDI» номерний знак « НОМЕР_1 » визнано речовим доказом (а.с.9).

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді на вищевказаний транспортний засіб було накладено арешт.

Слідчий суддя приймаючи таке рішення вказав, що метою та підстави для накладення арешту на транспортний засіб є забезпечення збереження даного речового доказу.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, щодо відповідності вказаного майна, критеріями ст. 98 КПК України, оскільки автомобіль може мати доказове значення у кримінальному провадженні №000080, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Разом з тим, поза увагою слідчого судді залишився той факт, що вказаний автомобіль на праві власності належить ОСОБА_7 , яка не має відношення до подій, які розслідуються в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Згідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У даному випадку накладення арешту на транспортний засіб шляхом заборони користування є не співмірним з завданням кримінального провадження, та може призвести до надмірного обмеження прав ОСОБА_7 , що є неприпустимим.

Накладення арешту на автомобіль шляхом заборони на його відчуження та розпорядження повною мірою забезпечить виконання передбачених законом завдань арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 309, 404, 405, 407, 409 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000080 від 12.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки Mercedes-Benz Sprinter 516 CDI номерний знак НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) ОСОБА_12 , підпис) (ПІБ)

22.03.2024 року

(дата засвідчення копії)