ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1143/23

Провадження № 11-кп/4820/395/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 від 02 березня 2023 року, за апеляційними скаргами захисників обвинуваченої за ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, українку, громадянку України, з середньою освітою, заміжню, маючу на утриманні неповнолітню дитину, працюючу на посаді доярки СТОВ «Новий Шлях», зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 2 ст. 191 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на один рік

- за ч. 3 ст. 191 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на два роки

- за ч. 4 ст. 191 КК України - у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на три роки.

Застосовано до ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год 00 хв до 07 год 00 хв.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з часу фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду у березні 2021 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_6 , яка будучи службовою особою, обіймаючи з 08 травня 2019 року посаду начальника відділення поштового зв`язку та за сумісництвом листоноші 3 класу відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», в обов`язки якої входить отримання коштів за комунальні послуги, дотримання касової дисципліни, здійснення касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, введення касової операції, достовірність та своєчасність складання звітності та одночасно, яка несе відповідальність за неоприбуткування та несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за наданні послуги відділу поштового зв`язку, достовірно знаючи, що контроль за її діями відсутній з боку керівництва, оскільки вона займала керівну посаду цього відділення, виник умисел на привласнення грошових коштів, ввірених їй громадянами для здійснення оплати комунальних послуг, не проводячи їх через зведений реєстр прийнятих платежів.

Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів, використовуючи своє службове становище, та відсутність контролю з боку керівництва, з корисливих мотивів, 26 березня 2021 року перебуваючи у приміщенні відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», розташованого за адресою: вул. Центральна, 21, в с. Ілляшівка Миролюбненська ОТГ Хмельницький район Хмельницька область , отримала від ОСОБА_9 платіж у сумі 1263 гривень в рахунок оплати комунальної послуги за спожитий ним газ, на який виписала квитанцію про здійснення оплати, однак всупереч Положення про Відділення поштового зв`язку та своїх функціональних обов`язків до зведеного реєстру прийнятих платежів не внесла, а привласнила собі.

Таким чином, діями ОСОБА_6 грошові кошти, отримані за сплату комунальних послуг ТОВ «Хмельницькгаззбут» надані ОСОБА_9 були не сплачені та привласненні нею у сумі 1263 гривні.

Своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна, вчиненому службовою особою з використанням її службового становища ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім того, у квітні 2021 року ОСОБА_6 , будучи службовою особою, обіймаючи з 08 травня 2019 року посаду начальника відділення поштового зв`язку та за сумісництвом листоноші 3 класу відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», в обов`язки якої входить отримання коштів за комунальні послуги, дотримання касової дисципліни, здійснення касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, введення касової операції, достовірність та своєчасність складання звітності та одночасно яка несе відповідальність за неоприбуткування та несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за наданні послуги відділення поштового зв`язку, достовірно знаючи, що контроль за її діями відсутній з боку керівництва, оскільки вона займала керівну посаду цього відділення, виник повторний умисел на привласнення грошових коштів, ввірених їй громадянами для здійснення оплати комунальних послуг, не проводячи їх через зведений реєстр прийнятих платежів.

Так, ОСОБА_6 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів громадян, які ввіряють їй, використовуючи своє службове становище та відсутність контролю з боку керівництва, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», розташованого за адресою: вул. Центральна, 21, в с. Ілляшівка Миролюбненська ОТГ Хмельницький район Хмельницька область , отримала від громадян наступні платежі в оплату комунальних послуг:

- 30 квітня 2021 року платіж у сумі 350 гривень від ОСОБА_9 ;

- 28 травня 2021 року платіж у сумі 400 гривень від ОСОБА_9 ;

- 02 червня 2021 року платіж у сумі 91 гривень від ОСОБА_10 ;

- 25 червня 2021 року платіж у сумі 84 гривень від ОСОБА_11 ;

- 07 липня 2021 року платіж у сумі 120 гривень від ОСОБА_10 ;

- 24 липня 2021 року платіж у сумі 400 гривень від ОСОБА_9 ;

- 28 липня 2021 року платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_12 ;

- 30 липня 2021 року платіж у сумі 101 гривень від ОСОБА_11 ;

- 25 серпня 2021 року платіж у сумі 144 гривень від ОСОБА_12 ;

- 08 вересня 2021 року платіж у сумі 133 гривень від ОСОБА_10 ;

- 13 жовтня 2021 року платіж у сумі 420 гривень від ОСОБА_13 ;

- 27 жовтня 2021 року платіж у сумі 70 гривень від ОСОБА_11 ;

- 05 листопада 2021 року платіж у сумі 72 гривень від ОСОБА_13 ;

- 09 листопада 2021 року платіж у сумі 81 гривень від ОСОБА_10 ;

- 12 листопада 2021 року платіж у сумі 84 гривень від ОСОБА_14 ;

- 24 листопада 2021 року платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_9 ;

- 26 листопада 2021 року платіж у сумі 182,88 гривень від ОСОБА_15 ;

- 01 грудня 2021 року платіж у сумі 45 гривень від ОСОБА_16 , платіж у сумі 81 гривень від ОСОБА_10 , платіж у сумі 208 гривень від ОСОБА_12 ;

- 17 грудня 2021 року платіж у сумі 420 гривень від ОСОБА_13 ;

- 19 грудня 2021 року платіж у сумі 115,20 гривень від ОСОБА_17 ;

- 22 грудня 2021 року платіж у сумі 440 гривень та 87 гривень від ОСОБА_11 ;

- 24 грудня 2021 року платіж у сумі 320 гривень від ОСОБА_12 ;

- 29 грудня 2021 року платіж у сумі 144 гривень від ОСОБА_18 ;

- 25 січня 2022 року платіж у сумі 2000 гривень від ОСОБА_19 ;

- 26 січня 2022 року платіж у сумі 201,60 гривень від ОСОБА_20 ;

- 28 січня 2022 року платіж у сумі 60,50 гривень від ОСОБА_11 , платіж у сумі 107 гривень від ОСОБА_17 , платіж у сумі 144 гривень від ОСОБА_18 ;

- 02 лютого 2022 року платіж у сумі 43,20 гривень від ОСОБА_16 та платіж у сумі 130 гривень від ОСОБА_21 ;

- 11 лютого 2022 року платіж у сумі 216 гривень від ОСОБА_13 та платіж у сумі 1200 гривень від ОСОБА_14 ;

- 23 лютого 2022 року платіж у сумі 58 гривень від ОСОБА_11 , на які виписала квитанції про здійснення оплати, однак які всупереч Положення про Відділення поштового зв`язку та своїх функціональних обов`язків до зведеного реєстру прийнятих платежів не провела, а повторно привласнила собі.

Таким чином, ОСОБА_6 у період з квітня 2021 року по лютий 2022 року привласнила грошові кошти вищевказаних громадян, отримані за сплату комунальних послуг ТОВ «Хмельницькенергозбут» та «НАФТОгаз» у загальній сумі 9153,38 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна, вчиненому службовою особою з використанням її службового становища, вчиненого повторно ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 191 КК України.

Крім того, у ОСОБА_6 , яка достовірно знаючи про ведення Президентом України своїм Указом №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України режиму воєнного стану, який надалі продовжено на 90 діб до 19 лютого 2023 року, незважаючи на це, у березні 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи службовою особою, обіймаючи з 08 травня 2019 року посаду начальника відділення поштового зв`язку та за сумісництвом листоноші 3 класу відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», в обов`язки якої входить отримання коштів за комунальні послуги, дотримання касової дисципліни, здійснення касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, введення касової операції, достовірність та своєчасність складання звітності та одночасно яка несе відповідальність за неоприбуткування та несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за наданні послуги відділення поштового зв`язку, достовірно знаючи, що контроль за її діями відсутній з боку керівництва, оскільки вона займала керівну посаду цього відділення, повторно, виник умисел на привласнення грошових коштів, ввірених їй громадянами для здійснення оплати комунальних послуг, не проводячи їх через зведений реєстр прийнятих платежів.

Так, ОСОБА_6 реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на привласнення грошових коштів, використовуючи своє службове становище та відсутність контролю з боку керівництва, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», розташованого за адресою: вул. Центральна, 21, в с. Ілляшівка Миролюбненська ОТГ Хмельницький район Хмельницька область , отримала від громадян наступні платежі:

- 05 березня 2022 року платіж у сумі 640 гривень від ОСОБА_22 та платіж у сумі 1140 гривень від ОСОБА_14 ;

- 18 березня 2022 року платіж у сумі 80 гривень від ОСОБА_9 ;

- 10 квітня 2022 року платіж у сумі 156,96 гривень від ОСОБА_15 ;

- 14 квітня 2022 року платіж у сумі 800 та 72 гривень від ОСОБА_14 , платіж у сумі 400 гривень від ОСОБА_22 ;

- 23 квітня 2022 року платіж у сумі 856 гривень від ОСОБА_19 ;

- 28 квітня 2022 року платіж у сумі 136 та 159 гривень від ОСОБА_11 ;

- 05 травня 2022 року платіж у сумі 590 гривень від ОСОБА_23 ;

- 09 травня 2022 року платіж у сумі 80 гривень від ОСОБА_16 ;

- 13 травня 2022 року платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_24 ;

- 19 травня 2022 року платіж у сумі 448 гривень від ОСОБА_19 ;

- 14 травня 2022 року платіж у сумі 100 гривень від ОСОБА_25 ;

- 21 травня 2022 року платіж у сумі 320 гривень від ОСОБА_26 , платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_27 , платіж у сумі 100 гривень від ОСОБА_28 та платіж у сумі 147 гривень від ОСОБА_10 ;

- 26 травня 2022 року платіж у сумі 280 гривень від ОСОБА_29 , платіж у сумі 256 гривень від ОСОБА_30 та платіж у сумі 104 гривень від ОСОБА_31 ;

- 28 травня 2022 року платіж у сумі 108 гривень від ОСОБА_17 , платіж у сумі 97 гривень від ОСОБА_21 , платіж у сумі 424 гривень від ОСОБА_32 , платіж у сумі 2000 гривень від ОСОБА_33 та платіж у сумі 56 гривень та 101 гривень від ОСОБА_11 ;

- 02 червня 2022 року платіж у сумі 248 гривень від ОСОБА_12 ;

- 04 червня 2022 року платіж у сумі 48 гривень від ОСОБА_34 ;

- 09 червня 2022 року платіж у сумі 31 гривень від ОСОБА_16 та платіж у сумі 560 гривень від ОСОБА_35 ;

- 10 червня 2022 року платіж у сумі 117,60 гривень від ОСОБА_25 ;

- 14 червня 2022 року платіж у сумі 221,76 гривень від ОСОБА_15 ;

- 16 червня 2022 року платіж у сумі 136 гривень від ОСОБА_10 , платіж у сумі 80 гривень від ОСОБА_14 , платіж у сумі 80 гривень від ОСОБА_36 та платіж у сумі 400 гривень від ОСОБА_37 ;

- 18 червня 2022 року платіж у сумі 69,20 гривень від ОСОБА_10 ;

- 25 червня 2022 року платіж у сумі 127 гривень від ОСОБА_17 ;

- 02 липня 2022 року платіж у сумі 200 гривень від ОСОБА_38 ;

- 07 липня 2022 року платіж у сумі 29 гривень від ОСОБА_16 , платіж у сумі 320 гривень та 84 гривень від ОСОБА_14 , платіж у сумі 200 гривень від ОСОБА_22 та платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_24 ;

- 09 липня 2022 року платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_12 , платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_26 , платіж у сумі 224 гривень від ОСОБА_29 , платіж у сумі 104 гривень від ОСОБА_32 , платіж у сумі 80 гривень від ОСОБА_36 та платіж у сумі 145,50 від ОСОБА_23 ;

- 11 липня 2022 року платіж у сумі 101 гривень від ОСОБА_39 ;

- 14 липня 2022 року платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_40 ;

- 21 липня 2022 року платіж у сумі 52 гривень від ОСОБА_9 ;

- 23 липня 2022 року платіж у сумі 312 гривень від ОСОБА_27 та платіж у сумі 216 гривень від ОСОБА_29 ;

- 28 липня 2022 року платіж у сумі 81 гривень від ОСОБА_21 , платіж у сумі 215 гривень від ОСОБА_30 , платіж у сумі 400 гривень від ОСОБА_41 та платіж у сумі 320 гривень від ОСОБА_42 ;

- 04 серпня 2022 року платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_43 ;

- 06 серпня 2022 року платіж у сумі 215 гривень та 150 гривень від ОСОБА_10 ;

- 11 серпня 2022 року платіж у сумі 72 гривень від ОСОБА_13 ;

- 18 серпня 2022 року платіж у сумі 80 гривень та 87 гривень від ОСОБА_14 , платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_22 та платіж у сумі 120 гривень від ОСОБА_24 ;

- 20 серпня 2022 року платіж у сумі 203,04 гривень від ОСОБА_15 ;

- 24 серпня 2022 року платіж у сумі 202 гривень від ОСОБА_39 ;

- 25 серпня 2022 року платіж у сумі 400 гривень від ОСОБА_9 , платіж у сумі 142,80 від ОСОБА_20 , платіж у сумі 344 гривень та 195 гривень від ОСОБА_27 , платіж у сумі 192 гривень від ОСОБА_29 , платіж у сумі 400 гривень від ОСОБА_33 та платіж у сумі 360 гривень від ОСОБА_44 ;

- 27 серпня 2022 року платіж у сумі 144 гривень від ОСОБА_11 , платіж у сумі 136 гривень від ОСОБА_28 , платіж у сумі 360 гривень від ОСОБА_45 , платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_30 , платіж у сумі 480 гривень від ОСОБА_37 та платіж у сумі 120 гривень та 488 гривень від ОСОБА_42 ;

- 29 серпня 2022 року платіж у сумі 183,54 гривень від ОСОБА_31 ;

- 01 вересня 2022 року платіж у сумі 47 гривень від ОСОБА_12 , платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_43 , платіж у сумі 35 гривень від ОСОБА_16 , платіж у сумі 128 гривень від ОСОБА_32 , платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_46 , платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_41 та платіж у сумі 82,10 від ОСОБА_21 ;

- 22 вересня 2022 року платіж у сумі 360 гривень від ОСОБА_47 ;

- 24 вересня 2022 року платіж у сумі 156,60 гривень від ОСОБА_20 , платіж у сумі 320 гривень від ОСОБА_48 , платіж у сумі 320 гривень та 387 гривень від ОСОБА_43 , платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_29 та платіж у сумі 239,40 гривень від ОСОБА_31 ;

- 28 серпня 2022 року платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_26 та платіж у сумі 496 гривень та 110 гривень від ОСОБА_32 ;

- 29 вересня 2022 року платіж у сумі 163 гривень від ОСОБА_17 , платіж у сумі 74 гривень від ОСОБА_21 платіж у сумі 796 гривень від ОСОБА_45 та платіж у сумі 256 гривень від ОСОБА_30 ;

- 01 жовтня 2022 року платіж у сумі 152 гривень від ОСОБА_10 , платіж у сумі 160 гривень та 790 гривень від ОСОБА_42 , платіж у сумі 192 гривень від ОСОБА_12 , платіж у сумі 45 гривень ОСОБА_16 , платіж у сумі 800 гривень та 336 гривень від ОСОБА_33 , платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_41 та платіж у сумі 168 гривень від ОСОБА_49 ;

- 06 жовтня 2022 року платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_36 , платіж у сумі 88 гривень від ОСОБА_50 , платіж у сумі 240 гривень та 346 гривень від ОСОБА_38 ;

- 25 жовтня 2022 року платіж у сумі 560 гривень від ОСОБА_41 ;

- 26 жовтня 2022 року платіж у сумі 480 гривень від ОСОБА_48 ;

- 27 жовтня 2022 року платіж у сумі 320 гривень від ОСОБА_9 , платіж у сумі 120 гривень від ОСОБА_42 , платіж у сумі 320 гривень від ОСОБА_26 та платіж у сумі 1184 гривень від ОСОБА_32 ;

- 01 листопада 2022 року платіж у сумі 80 гривень ОСОБА_36 ;

- 03 листопада 2022 року платіж у сумі 128 гривень від ОСОБА_51 , платіж у сумі 72 гривень від ОСОБА_34 , платіж у сумі 408 гривень від ОСОБА_49 , платіж у сумі 260 гривень від ОСОБА_52 та платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_38 ;

- 05 листопада 2022 року платіж у сумі 75 гривень від ОСОБА_23 та платіж у сумі 800 гривень від ОСОБА_35 ;

- 09 листопада 2022 року платіж у сумі 716,22 гривень від ОСОБА_37 ;

- 11 листопада 2022 року платіж у сумі 312 гривень від ОСОБА_10 та платіж у сумі 144 гривень від ОСОБА_39 ;

- 12 листопада 2022 року платіж у сумі 240 гривень від ОСОБА_40 ;

- 17 листопада 2022 року платіж у сумі 360 гривень від ОСОБА_14 , платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_22 та платіж у сумі 1056 гривень від ОСОБА_24 ;

- 24 листопада 2022 року платіж у сумі 320 гривень від ОСОБА_9 , платіж у сумі 160 гривень від ОСОБА_42 , платіж у сумі 116 гривень та 65 гривень від ОСОБА_11 , платіж у сумі 120 гривень та 9 гривень від ОСОБА_51 , платіж у сумі 224 гривень ОСОБА_29 , платіж у сумі 704 гривень від ОСОБА_30 , платіж у сумі 1176 гривень від ОСОБА_32 , платіж у сумі 161,30 гривень від ОСОБА_15 , платіж у сумі 72 гривень від ОСОБА_17 , платіж у сумі 117,60 гривень від ОСОБА_20 , платіж у сумі 800 гривень від ОСОБА_35 , платіж у сумі 360 гривень від ОСОБА_44 та платіж у сумі 1040 гривень від ОСОБА_48 ;

- 25 листопада 2022 року платіж у сумі 1200 гривень ОСОБА_26 , на які виписала квитанції про здійснення оплати, однак які всупереч Положення про Відділення поштового зв`язку та своїх функціональних обов`язків до зведеного реєстру прийнятих платежів не провела, а повторно привласнила собі.

Таким чином, ОСОБА_6 у період з березня 2022 року по листопад 2022 року повторно привласнила грошові кошти вищевказаних громадян, отримані за сплату комунальних послуг ТОВ «Хмельницькенергозбут» та «НАФТОгаз» у загальній сумі 45014,62 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна, вчиненому службовою особою з використанням її службового становища, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду захисник ОСОБА_8 подав в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що під час судового розгляду потерпілі не брали участі в судових засіданнях. Стороною захисту заявлялось клопотання про виклик та допит потерпілих в судовому засіданні, проте суд безпідставно відмовив у даному клопотанні та провів розгляд без участі потерпілих. Окрім того, не всі потерпілі повідомлялись про час і дату розгляду даної справи. Належні підтверджуючі документи, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Захист вважає, що думка потерпілих щодо призначення покарання може бути визначальною для суду, як і право потерпілих виступити в судових дебатах. Крім того апелянт не погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України «як привласнення чужого майна, яке перебувало у її віданні, вчинене службовою особою з використанням службового становища, повторно в умовах воєнного стану», оскільки суб`єктом злочинів, передбачених ч. 2,3,4 ст. 191 КК України, є службові особи (як службові особи юридичної особи публічного права, так і службові особи юридичної особи приватного права). ОСОБА_6 з 08 травня 2019 перебувала на посаді як начальника Відділення поштового зв`язку с.Ілляшівка, так і листоноші 3 класу Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» та за сумісництвом на посаді листоноші у цьому ж Відділенні, і як листоноша обслуговувала жителів с.Ілляшівка Хмельницького району Хмельницької області . Згідно з Посадовою інструкцією листоноші Відділення поштового зв`язку с.Ілляшівка Хмельницької філії АТ «Укрпошта», а саме п.2.1.1, п.2.1.2, п.2.1.3, п.2.2.1.5, п.2.2.3 , в її обов`язки входило: за встановленим графіком доставляти адресатам відправлення, періодичні друковані видання, рахунки, рекламну та/або інформаційну продукцію, пенсії та соціальні допомоги, поштові перекази у встановлені нормативні строки на доставній дільниці; отримувати письмову кореспонденцію, повідомлення на одержання поштових переказів, усіх видів відправлень, періодичні видання, пенсійні відомості та грошові кошти; готувати отримані відправлення та періодичні видання для доставки; забезпечувати повноту та достовірність складених документів, їх відповідність внутрішнім стандартам Товариства, вчасне надання безпосередньому керівнику; забезпечувати збереження поштових цінностей, грошової готівки тощо на робочому місці та доставній дільниці. Під час судового розгляду не було встановлено, що так звані привласнення грошових коштів ОСОБА_6 вчиняла як керівник відділення, а не як листоноша, що відповідно виключає її відповідальність за вказаними статтями як службова особа. Крім того, одне лише посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_6 є службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, не утворює в її діях складу злочину, передбаченого ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України, так як для вказаного особа не лише повинна бути службовою особою, а й в даній конкретній ситуації зловживати своїм службовим становищем. Зловживання службовим становищем як спосіб заволодіння майном означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для заволодіння майном. На думку захисту, за своєю правовою природою, дії ОСОБА_6 , що виразились у привласнені чужого майна, в обсязі формулювання фактичної сторони пред`явленого обвинувачення не підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України, оскільки злочинний результат став наслідком використання нею повноважень, якими вона була наділена у зв`язку із виконанням посадових обов`язків листоноші та які не пов`язані із виконанням нею адміністративно - господарських та організаційно-розпорядчих функцій як начальника відділення поштового зв`язку, тобто не як службовою особою. Суд першої інстанції на всі ці питання не звернув належної уваги та прийняв неправильне рішення щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 , і як наслідок застосував закон про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, якщо вона протягом іспитового строку терміном 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки передбачені ст.76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін. Уважає, що вирок суду, в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , є занадто суворим та тим, який не досягає мети застосування до обвинуваченого норм кримінального права України, що загалом призвело до порушення вимог кримінального процесуального Закону та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, вибірковим підходом суду до оцінки доказів, з істотним порушенням вимог процесуального законодавства. Так, суд першої інстанції встановив данні про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , її соціальний статус, та те, що вона вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, за обставин обвинувачення, визнала, щиро розкаялась та надала суду показання, що в силу різних життєвих ситуацій погашала власні матеріальні потреби за рахунок грошових коштів односельчан, надані ними для сплати комунальних послуг. Вона розраховувала, що через деякий час зможе самостійно перекрити оплату комунальних послуг жителів села. Завдану шкоду усім потерпілим відшкодувала в повному обсязі. Потерпілі подали до суду заяви з розписками, якими підтвердили компенсацію обвинуваченою завданого збитку, що фактично є пом`якшуючою обставиною. Окрім того, суд встановив і відсутність судимостей у обвинуваченої ОСОБА_6 , її щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, що вона за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, а також те, що потерпілі не наполягали на суворому покаранні та претензій до неї не мають, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що загалом є пом`якшуючими обставинами та явно впливають на ступінь призначеного покарання та її особі у кримінальних правопорушеннях окреслених обвинувальним актом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судове рішення, відповідно до положень ст.370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню : 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

За змістом ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на повному, всебічному та неупередженому дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Так, суд першої інстанції дав належну правову оцінку показанням самої обвинуваченої ОСОБА_6 , яка визнала вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, за обставин обвинувачення, щиро розкаялась та надала суду показання, що в силу різних життєвих ситуацій погашала власні матеріальні потреби за рахунок грошових коштів односельчан, наданих ними для сплати комунальних послуг. Вона розраховувала, що через деякий час зможе самостійно перекрити оплату комунальних послуг жителів села. Наразі завдану шкоду усім потерпілим вона відшкодувала в повному обсязі.

Крім того, винуватість обвинуваченої в інкримінованих кримінальних правопорушеннях (злочинах) об`єктивно підтверджується дослідженими місцевим судом доказами.

Згідно з наказом Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» за №1229 к від 06 травня 2019 року ОСОБА_6 прийнята на роботу з 08 травня 2019 року до відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» на посаду начальника відділення зв`язку поштового зв`язку Ілляшівка, а також на посаду листоноші 3 класу за сумісництвом.

08 травня 2019 року між директором Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» та ОСОБА_6 , як начальником та листоношею відділення поштового зв`язку Ілляшівка , були укладені два договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження цінностей, переданих в процесі виробництва поштових, телеграфних відправлень, матеріальних та грошових цінностей, вона взяла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності, довірених їй Хмельницькою дирекцією Акціонерного товариства «Укрпошта» матеріальних цінностей.

ОСОБА_6 , як начальник та листоноша відділення поштового зв`язку Ілляшівка, під розписку ознайомлена з правилами роботи і зобов`язувалась, в повному обсязі, виконувати всі встановлені правила щодо прийому, збереженню та видачі товарно-матеріальних цінностей та грошових засобів, а також порядок подання звітності.

Згідно з наказом Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» за №2972 к від 19 грудня 2022 року ОСОБА_6 звільнена з посад начальника та листоноші з 30 грудня 2022 року відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» за ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності (штату) працівників.

У відповідності до п.1.2 Положення про відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької філії Акціонерного товариства «Укрпошта», з яким ОСОБА_6 ознайомлена 06 серпня 2021 року, під підпис, відділення поштового зв`язку Ілляшівка згідно зі структурою управління, затвердженою наказом генерального директора Товариства від 27 лютого 2020 року №187 (в редакції наказу акціонерного товариства «Укрпошта» від 11 березня 2021 року №241), є виробничим підрозділом Хмельницької філії акціонерного товариства «Укрпошта». Відділення поштового зв`язку відповідно до покладених завдань забезпечує виконання таких завдань, зокрема, як приймання платежів за комунальні послуги (п.3.1.8. Положення).

В обов`язки та відповідальність начальника відділення поштового зв`язку входять: дотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами, визначеними чинним законодавством та нормативними документами товариства, достовірність та своєчасність складання звітності (п. 4.4.4. Положення); своєчасне та коректне внесення в автоматизовані системи даних при наданні послуг користувачам (п. 4.4.23. Положення); зберігання грошових коштів (п. 4.4.25. Положення).

На начальника відділення поштового зв`язку покладається відповідальність за: не оприбуткування та несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за надані послуги відділення поштового зв`язку (п. 4.6.3. Положення); недостовірність звітних даних, відомостей та інших матеріалів, підготовлених відділенням поштового зв`язку, неповне оприбуткування грошових сум, що надійшли до каси відділення поштового зв`язку (п.4.6.4. Положення); незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень (п. 4.6.6. Положення); недотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій (п. 4.6.10. Положення).

Згідно з посадовою інструкцією листоноші відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької філії Акціонерного товариства «Укрпошта», з якою ОСОБА_6 ознайомлена 07 липня 2021 року, під підпис, завданням останньої було надання послуг поштового зв`язку, приймання різних видів платежів від населення (п. 2.1.9. Інструкції), в її обов`язки (відповідальність) входило: своєчасно та якісно виконувати завдання та обов`язки, визначені цією інструкцією (п. п. 2.2.1.1., 4.1.1. Інструкції); дотримуватись схоронності готівки, інших цінностей під час виконання операцій (п. 2.2.3 Інструкції).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , як начальник відділення поштового зв`язку, отримувала грошові кошти від громадян на оплату комунальних послуг за спожиті газ та електричну енергію, про що видавала квитанції. Однак отримані кошти привласнювала, шляхом невнесення їх до зведених реєстрів прийнятих платежів.

З відповідей товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» за №0101-501 від 14 березня 2023 року та Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» за №297-Лв-381-0323 від 20 березня 2023 року слідує, що привласнені грошові кошти, які отримані ОСОБА_6 згідно з виданими квитанціями, на особові рахунки громадян по сплаті комунальних послуг у дати їх отримання та в отриманих сумах не надходили.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

При цьому, апеляційний суд вважає, що вищевказані докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, що виразились у привласненні чужого майна, вчиненому службовою особою з використанням її службового становища (ч. 2 ст. 191 КК України); у вчиненні умисних дій, які виразились у привласненні чужого майна, вчиненому службовою особою з використанням її службового становища, вчиненого повторно (ч. 3 ст. 191 КК України); у вчиненні умисних дій, що виразились у привласненні чужого майна, які виразились у привласненні чужого майна, вчиненому службовою особою з використанням її службового становища, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 191 КК України) доведена і її дії кваліфіковані правильно.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину подій.

За таких обставин, посилання сторони захисту, що вказані платежі у потерпілих ОСОБА_6 приймала і привласнювала, як листоноша, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, а ті розбіжності, на які посилаються апелянти не є суттєвими та такими, що впливають на встановлення істини у провадженні, ґрунтуються на вільному тлумаченні матеріалів кримінального провадження та норм кримінального закону.

Обвинувачення ОСОБА_6 , кваліфікація її дій, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі органам досудового розслідування, знайшли своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Незгода захисника ОСОБА_54 , в його апеляційній скарзі, із кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України, з посиланням на те, що вона не є суб`єктом злочинів, колегія суддів відхиляє з огляду на наступні обставини.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.191 КК України, полягає в привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Привласнення полягає у протиправному та безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке перебувало у його правомірному володінні, з наміром потім обернути його на свою користь.

Суб`єктом привласнення і розтрати, відповідальність за які передбачена статтею 191 КК України, може бути осудна приватна особа, яка досягла 16-річного віку і якій майно, що є предметом цього злочину, було ввірене чи перебувало в її віданні.

Суб`єктом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем (частина друга статті 191 КК України) може бути лише службова особа.

Згідно з ч.3 ст.18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Адміністративно-господарські функції - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Під організаційно-розпорядчими функціями розуміється здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що на ОСОБА_6 , яка працювала начальником відділення поштового зв`язку та за сумісництвом листоношею, відділення поштового зв`язку Ілляшівка Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», покладались обов`язки щодо отримання коштів за комунальні послуги, дотримання касової дисципліни, здійснення касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, введення касової операції, достовірність та своєчасність складання звітності та одночасно, яка несе відповідальність за неоприбуткування та несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за наданні послуги відділу поштового зв`язку, що підтверджується даними наказу (№1229 к від 06 травня 2019 року про прийняття її на роботу, а також названого вище положення).

При цьому, обвинувачена була матеріально відповідальною особою, про що свідчить зміст укладених 08.05.2019 року між директором Хмельницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» та ОСОБА_6 , договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження цінностей, переданих в процесі виробництва поштових, телеграфних відправлень, матеріальних та грошових цінностей, вона взяла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених їй Хмельницькою дирекцією Акціонерного товариства «Укрпошта» матеріальних цінностей.

Отже, ОСОБА_6 у силу своїх обов`язків виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто на момент вчинення злочину була службовою особою.

Також, виходячи з обставин злочину, привласнення обвинуваченою ввіреного їй майна відділу поштового зв`язку було можливе лише завдяки використання нею свого службового становища щодо збереження та видачі коштів, а виконання ОСОБА_6 одночасно обов`язків листоноші не відмежовує її від виконання й зазначених вище обов`язків начальника відділення.

Тому, доводи апеляційних скарг сторони захисту про вчинення обвинуваченою злочину без використання службового становища, фактично невиконання нею в контексті сказаного обов`язків начальника відділення є безпідставними.

Колегія суддів вбачає необґрунтованими твердження сторони захисту і про те, що ОСОБА_6 заволоділа коштами, виконуючи лише обов`язки листоноші, і не використовувала своїх повноважень начальника відділення поштового зв`язку для заволодіння коштами.

Зазначені доводи також були предметом перевірки апеляційного суду. Відповідно до посадової інструкції начальника відділення поштового зв`язку та договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_6 була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а також була матеріально-відповідальною особою.

Зокрема, відповідно до Положення про відділення поштового зв`язку на ОСОБА_6 було покладено наступні обов`язки: дотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами, визначеними чинним законодавством та нормативними документами товариства, достовірність та своєчасність складання звітності (п. 4.4.4. Положення); своєчасне та коректне внесення в автоматизовані системи даних при наданні послуг користувачам (п. 4.4.23. Положення); зберігання грошових коштів (п. 4.4.25. Положення).

Крім того, на ОСОБА_6 , як на начальника відділення поштового зв`язку було покладено відповідальність за: не оприбуткування та несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за надані послуги відділення поштового зв`язку (п. 4.6.3. Положення); недостовірність звітних даних, відомостей та інших матеріалів, підготовлених відділенням поштового зв`язку, неповне оприбуткування грошових сум, що надійшли до каси відділення поштового зв`язку (п.4.6.4. Положення); незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень (п. 4.6.6. Положення); недотримання касової дисципліни при здійсненні касових операцій (п. 4.6.10. Положення).

З огляду на це, виконання нею одночасно обов`язків листоноші не відмежовує її від виконання й зазначених вище обов`язків начальника відділення. Вказане узгоджується і з висновком викладеним у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.07.2021 у справі №659/1228/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з твердженням місцевого суду про те, що ОСОБА_6 привласнила грошові кошти, зловживаючи своїм службовим становищем щодо збереження та видачі коштів.

Колегія суддів уважає неспроможними аргументи захисту з приводу того, що місцевий суд здійснив розгляд справи без участі потерпілих та належним чином всіх не повідомив про дату та час розгляду справи виходячи з такого.

Частиною 3 ст. 56 КПК України передбачено, що під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З наведеної норми слідує, що кримінально процесуальний закон передбачає право потерпілого приймати участь у судовому провадженні, а не покладає на нього такий обов`язок. Сторона захисту не вправі ставити питання про порушення прав потерпілих, оскільки вони самі про це не заявляли.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що усі потерпілі були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується SMS - доставками та розписками про виклик до суду т. 5 а.с. 185-204.

Крім того, від усіх потерпілих надійшли заяви про проведення судового засідання без їх участі. У яких вказано, що у разі засудження ОСОБА_6 потерпілі просять призначити покарання на розсуд суду т.5 а.с. 75-112.

У відповідності до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із статтею 27 КПК України учасники кримінального провадження, а також особи, які не брали участі у кримінальному провадженні, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, не можуть бути обмежені у праві на отримання в суді як усної, так і письмової інформації щодо результатів судового розгляду. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення, крім випадків установлених законом.

Із дослідженого журналу судового засідання від 11.05.2023 слідує, що головуючий суддя поставила на обговорення питання про можливість слухання справи у відсутність потерпілих, проти чого обвинувачена ОСОБА_6 не заперечувала.

Щодо доводів сторони захисту про невідповідність призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 покарання вимогам закону, внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, судом враховані ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо осіб похилого віку.

Крім того місцевим судом обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, потерпілі не наполягали на суворому покаранні та претензій до неї не мають, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.ч. 2,3,4 ст.191 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в його апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Посилання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України передбачено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, вказана норма кримінального закону встановлює заборону на застосування положень ст.75 КК України щодо осіб, які вчинили корупційний злочин, є загальною нормою та не містить винятків.

Згідно з приміткою до ст.45 КК України корупційними злочинами вважаються злочини, передбачені ст.ст.191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем.

Тобто, вчинені обвинуваченою злочини, передбачені ч.2, 3, 4 ст.191 КК України - привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, є корупційними злочинами.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

На думку колегії суддів підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання та призначення його, із застосуванням ст. 69 КК України, також, немає, оскільки вона вчинила злочини, які відносять до корупційних, і вказаною нормою передбачена заборона для пом`якшення покарання.

В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданих апеляційних скарг.

Відтак, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції, під час ухвалення даного обвинувального вироку, виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, через що було постановлене законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги захисників такими, що не підлягають задоволенню.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2024 стосовно обвинуваченої за ч.ч. 2,3,4 ст. 191 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3