Справа № 947/4210/24
Провадження № 1-кс/947/1677/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000016 від 12.01.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Карнагорове Одеської області, громадянки України, з неповною вищою освітою, заміжньої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 12.01.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час, однак не пізніше 10.08.2023 року, ОСОБА_7 , переслідуючи мету матеріального збагачення, вирішив організувати надання оплатних послуг сексуального характеру (проституції) особами жіночої статі, тобто сутенерство, та створити місця розпусти для вказаної діяльності.

Розуміючи обставини та умови, що можуть сприяти або заважати вчиненню злочинів, досконально вивчивши елементи побудови злочинного угруповання, складові частини його структури, безперечну перевагу та ефективність у досягненні злочинних цілей при вчиненні злочинів у складі стійкого ієрархічного об`єднання з підпорядкованістю його лідеру, наявності постійних міцних внутрішніх зв`язків між учасниками, загальних правил поведінки, чіткого визначення ролей кожного учасника, високого рівня узгодженості дій, узгодженого плану з чітким розподілом функцій, який доведено до відома всіх учасників, що, своєю чергою, робить злочинну діяльність більш ефективною та ускладнює розкриття правоохоронними органами скоєних злочинів, ОСОБА_7 прийняв усвідомлене рішення організувати та очолити організовану групу, діяльність якої спрямована на здійснення злочинів, пов`язаних із сутенерством, створенням та утриманням місць розпусти.

Усвідомлюючи, що для реалізації злочинного плану та досягнення кінцевої його мети - систематичного отримання прибутку від зайняття сутенерством, необхідні значні людські ресурси ОСОБА_7 в різні проміжки часу залучив до протиправної діяльності в якості співорганізатора ОСОБА_8 , а в якості виконавців ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інших невстановлених осіб.

Зазначені особи, переслідуючи корисливі мотиви, нехтуючи загальновизнаними нормами моралі, поділяючи злочинні погляди організатора, дали свою добровільну згоду на участь разом з ОСОБА_7 у зазначеній протиправній діяльності під його безпосереднім керівництвом.

Таким чином, ОСОБА_7 , використовуючи свої лідерські якості, маючи рішучий та вольовий характер, розуміючи шкідливі наслідки своїх протиправних дій, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 10.08.2023 року, створив на території м. Одеси організовану групу з розподілом ролей та функцій кожного з її учасників, об`єднавши їх єдиною метою - отримання незаконного прибутку від зайняття сутенерством та утримання місць розпусти під своїм безпосереднім керівництвом.

Так, члени організованої ОСОБА_7 групи попередньо зорганізувалися у стійке злочинне об`єднання для скоєння злочинів, пов`язаних з сутенерством та утриманням місць розпусти. З цією метою члени організованої ОСОБА_7 групи розробили та погодили план злочинної діяльності, яким передбачили необхідність здійснення підготовчих заходів, зокрема підшукання місць для надання послуг сексуального характеру (приміщень за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ), залучення до зайняття проституцією осіб жіночої статі, організацію рекламної діяльності (розміщення інформації у всесвітній мережі «Інтернет» щодо надання послуг сексуального характеру), забезпечення охорони, захисту від правоохоронних органів і агресивних клієнтів, визначили ролі кожного з учасників такої групи та встановили правила конспірації своєї незаконної діяльності, а також прийняли інші заходи щодо функціонування та тривалого існування вказаного злочинного угруповання.

Серед учасників організованої групи установлено чітку визначену ієрархію, згідно якої підлеглий учасник виконував розпорядження організатора та співорганізатора. Кожному з учасників групи відводились спеціальні функції при скоєнні злочинів, спрямовані на досягнення плану їх вчинення.

Надалі, з метою створення сприятливих умов для зайняття проституцією, невстановлена особа, діючи на виконання плану злочинної діяльності організованої групи та за вказівкою організатора ОСОБА_7 , в невстановлений час, але не пізніше 10.08.2023, орендувала нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , а 19.08.2023 членом організованої групи ОСОБА_11 орендовано приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , в яких ОСОБА_7 організував місця розпусти та забезпечив заняття проституцією щонайменше тринадцятьма жінками.

З метою залучення до заняття проституцією інших жінок, учасники організованої групи, зокрема, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , діючи у складі організованої ОСОБА_7 групи, систематично розміщували оголошення на відповідних сайтах в мережі Інтернет щодо вакансій адміністраторів у масажному салоні, не розкриваючи при цьому справжню мету таких оголошень.

Також, для забезпечення відвідувачами створених ОСОБА_7 місць розпусти, невстановлена особа, діючи в складі організованої групи, систематично розміщувала в мережі Інтернет та в каналах, створених в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Telegram», рекламні оголошення щодо надання послуг інтимного характеру.

Таким чином, члени організованої та очолюваної ОСОБА_7 групи, виконуючи одну з частин злочинного плану, яка стосувалася забезпечення місць розпусти жінками, які бажають надавати оплатні послуги сексуального характеру, залучили до вказаної діяльності наступних осіб: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та інших невстановлених осіб.

Разом з цим, злочинний план з організації діяльності місць розпусти та сутенерства, як спосіб отримання незаконного прибутку, включав в себе наступну схему вчинення злочину.

Особа, яка виявила бажання скористатися послугами сексуального характеру (далі - клієнт), мала здійснити дзвінок на один із мобільних телефонів, які використовувався учасниками злочинної групи та які розміщені на відповідних сайтах всесвітньої мережі «Інтернет». Надалі, відповідав на дзвінок оператор, який, відповідно до своєї ролі, повідомляв клієнту про істотні умови отримання послуг сексуального характеру, а саме час, місце, вартість вказаних послуг. Домовившись про вказані умови, клієнт мав прибути в одне з місць розпусти, які знаходились за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Прибувши до узгодженого місця розпусти, клієнта зустрічав адміністратор, який пропонував на вибір жінок, які надають послуги сексуального характеру. Надалі, клієнт, обравши жінку, мав передати адміністратору кошти в сумі від 1200 до 1500 гривень за послуги сексуального характеру, після чого отримував їх в одній із кімнат приміщення, де організовано місце розпусти.

Відповідно до розробленого, угодженого та доведеного до відома всіх учасників організованої групи плану, ролі та функції останніх розподілялися наступним чином:

- організатор ОСОБА_7 здійснював планування злочинних дій; підшукував учасників групи, розподіляв між ними ролі, контролював їх дії; організовував місця для розпусти; слідкував за поведінкою учасників злочинної діяльності; контролював надходження коштів від зайняття проституцією; визначав ціну послуг сексуального характеру та частку незаконного прибутку кожного учасника протиправної діяльності, та жінок, які надавали такі послуги; вживав заходів дисциплінарного характеру до операторів, адміністраторів та жінок, які надавали сексуальні послуги у виді штрафів, зауважень або звільнень, а також забезпечував операторів та адміністраторів місць розпусти засобами зв`язку, які використовувались для контакту з клієнтами.

- ОСОБА_8 , виконуючи роль співорганізатора, безпосередньо контролював дії адміністраторів та операторів місць розпусти, в разі порушення встановлених правил поведінки адміністраторами, операторами та жінками, які надавали послуги інтимного характеру, накладав на них грошові стягнення, вів облік грошових коштів, отриманих від сутенерства, в подальшому передавав їх організатору ОСОБА_7 ; особисто затверджував графік роботи та проводив інструктажі адміністраторів та операторів місць розпусти, а також жінок, які надавали послуги інтимного характеру; забезпечував місця розпусти продуктами харчування, гігієни та контрацепції; як член організованої групи отримував винагороду за рахунок коштів отриманих внаслідок злочинної діяльності.

-оператори ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , відповідно до розробленого ОСОБА_7 плану, відповідали на дзвінки клієнтів, які бажали отримати послуги сексуального характеру, повідомляли останнім про час, місце та умови отримання вказаних послуг; акумулювали кошти отримані від заняття сутенерством до моменту їх передачі співорганізатору ОСОБА_8 та організатору ОСОБА_7 ; вели відомість, в яких зазначалась інформація щодо кількості відвідувачів та суми отриманих від них коштів; здійснювали безпосереднє керівництво особами жіночої статі, які надавали послуги сексуального характеру; за вказівками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розміщували оголошення, щодо роботи у місці розпусти операторів, адміністраторів та жінок, які надають послуги сексуального характеру; як члени організованої групи отримували винагороду за рахунок коштів отриманих внаслідок злочинної діяльності.

-адміністратори, ролі яких відповідно до розробленого ОСОБА_7 злочинного плану виконували ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , здійснювали наступні функції: безпосередньо зустрічали осіб, які бажають отримати послуги сексуального характеру в місці розпусти; пропонували на вибір клієнту жінок, які надають послуги сексуального характеру; отримували від клієнтів кошти за отримані сексуальні послуги; здійснювали підготовку кімнат в місцях розпусти для їх подальшого використання під час злочинної діяльності; за вказівками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розміщували оголошення, щодо роботи у місці розпусти операторів, адміністраторів та жінок, які надають послуги сексуального характеру; як члени організованої групи отримували винагороду за рахунок коштів отриманих внаслідок злочинної діяльності.

Крім цього, встановлено, що учасники організованої групи, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , діючи відповідно до узгодженого злочинного плану, під керівництвом ОСОБА_33 та ОСОБА_8 , в різні проміжки часу виконували функції як адміністраторів, так і операторів.

Грошові кошти, отримані від зайняття сутенерством, ОСОБА_7 як керівник організованої групи розподіляв між усіма її членами.

Діючи на виконання плану злочинної діяльності, організатор ОСОБА_7 та співорганізатор ОСОБА_8 виконали підготовчі заходи щодо організації сутенерства та функціонування місць розпусти за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , зокрема: визначили кількість та особи жінок, які надаватимуть інтимні послуги у кожному з них у визначений день, а також розподілили хто з підпорядкованих їм членів організованої групи буде виконувати функції адміністратора та оператора у кожному із вказаних закладів.

Так, 10.08.2023 року член організованої групи ОСОБА_4 , діючи відповідно до плану злочинної діяльності, на виконання вказівок організатора ОСОБА_7 та співорганізатора ОСОБА_8 , приступила до виконання функцій адміністратора в місці розпусти за адресою: АДРЕСА_4 , здійснивши всі необхідні підготовчі дії, в тому числі: прибирання кімнат, підготовку засобів контрацепції, проінструктувала жінок, які надавали послуги інтимного характеру у цей день. В свою чергу, відповідно встановленого організатором ОСОБА_7 графіку, член організованої групи ОСОБА_17 приступила до виконання функцій оператора у вказаному місці розпусти.

Надалі, 10.08.2023 року о 14 год 53 хв, ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, зі свого мобільного телефону зателефонував на розміщений членами організованої групи у всесвітній мережі Інтернет рекламний номер телефону НОМЕР_1 , на дзвінок якого відповіла ОСОБА_17 , та повідомила, що ОСОБА_35 може отримати сексуальні послуги у місці розпусти за адресою: АДРЕСА_4 за грошові кошти з розрахунку 1200 гривень за годину без врахування додаткових послуг. Після чого, ОСОБА_17 повідомила адміністратору салону інтимних послуг ОСОБА_4 про прибуття клієнта.

Отримавши згоду щодо можливості прибуття до салону інтимних послуг за адресою: АДРЕСА_4 , цього ж дня, о 15 год 07 хв, ОСОБА_35 прибув за вказаною адресою, де його зустріла ОСОБА_4 , яка надала йому можливість обрати одну з жінок, які займаються проституцією під керівництвом членів організованої групи у зазначеному місці розпусти, а ОСОБА_35 передав останній грошові кошти в сумі 1200 гривень як оплату за отримання інтимних послуг.

Далі, ОСОБА_35 разом з обраною жінкою, яка займається проституцією під керівництвом членів організованої групи, пройшли до однієї із кімнат, розташованих за вказаною адресою, де остання надала йому сексуальні послуги.

Отримані від ОСОБА_36 грошові кошти адміністратор ОСОБА_4 передала оператору ОСОБА_17 , яка, виконуючи свою роль, помістила їх до загальної каси. Надалі, вказані кошти розподілені організатором ОСОБА_7 між ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , іншими невстановленими особами та жінками, які надають послуги сексуального характеру.

За викладених обставин, 28.12.2023 року відносно ОСОБА_4 було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України за кваліфікуючими ознаками: сутенерство, вчинене організованою групою.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_4 було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (поштовим зв`язком), а саме: надіслано на останню відому адресу проживання підозрюваної: АДРЕСА_5 .

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на характер імовірно вчиненого злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Також долучив додаткові матеріали в обґрунтування клопотання.

Захисник підозрюваної заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що тримання під вартою це найсуворіший запобіжний захід. Звернула увагу на те, що дійсно її підзахисна перебувала деякий час у розшуку, проте вона не переховувалася від органу досудового розслідування, вона не знала, що вона перебуває у розшуку та про те, що їй повідомлено про підозру у кримінальному провадженні. Підозрювана свою провину визнає, готова активно співпрацювати зі слідством. За вказаних обставин, ризики зазначені у клопотанні відсутні. Просила застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрювана зазначила, що вона не переховувалася від органу досудового розслідування та не знала, що вона перебуває у розшуці. З пред`явленою їй підозрою погодилася та просила застосувати відносно неї домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.12.2023 року відносно ОСОБА_4 було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України за кваліфікуючими ознаками: сутенерство, вчинене організованою групою.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_4 було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (поштовим зв`язком), а саме: надіслано на останню відому адресу проживання підозрюваної: АДРЕСА_5 .

31.01.2024 рок слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із її переховуванням від органу досудового розслідування та суду.

30.04.2024 року підозрювану ОСОБА_4 було затримано на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Підозра ОСОБА_4 в інкримінованому їй злочині у повному обсязі підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме: проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, зокрема: аудіо, відеоконтроль особи, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, проведений 10.08.2023 року, в ході якого встановлено факт зайняття сутенерством підозрюваною; допитами свідків, зокрема працівниць місць розпусти, що функціонували за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ; проведеними впізнаннями осіб за фотознімками за участі свідків та підозрюваних; проведеними обшуками за місцями проживання підозрюваних та місцями розташування місць розпусти; проведеними оглядами речових доказів, зокрема мобільних телефонів, вилучених під час проведення обшуків; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що сама ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що з пред`явленою їй підозрою погоджується.

Щодо існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, яке імовірно загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, а також те, що відносно підозрюванї слідчим суддею надавався дозвіл на її затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання у зв`язку із ухиленням її від органу досудового розслудвання, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрювана може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, адже свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що стороною обвинувачення не зазначено яким чином підозрювана, яка погоджується з пред`явленою їй підозрою, може перешкоджати кримінальному провадження та з огляду на те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваною обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваної ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останньою відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що відносно підозрюваної ОСОБА_4 доцільним буде визначити заставу у максимальному розмірі передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, сума якої, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної у випадку її внесення під загрозою звернення застави в дохід держави, внаслідок порушення покладених на неї процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000016 від 12.01.2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 29.05.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваній, що підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 29.05.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу прокурора,

суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слыдчий суддя ОСОБА_1