КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/727/22
Провадження № 1-кп/133/168/24
В И Р О К

Іменем України

23.05.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000055 від 18.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гурівці Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усну угоду купівлі-продажу належного йому нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та гаражного приміщення, розташованого поруч з будинком АДРЕСА_2 . На виконання вказаної угоди ОСОБА_7 сплатила ОСОБА_6 обумовлену суму грошей, а ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_7 вирішувати будь-які питання, що стосуються оформлення та реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно, про що видав довіреність, яка 10.09.2019 посвідчена приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу ОСОБА_8 , та передав ОСОБА_7 відповідні документи, необхідні для здійснення реєстрації права власності за нею.

Після видачі ОСОБА_9 довіреності та передачі документів ОСОБА_7 права власності на придбане нерухоме майно за собою не зареєструвала, строк дії довіреності, виданої ОСОБА_9 , встановлено до 10.09.2022, без права передоручення іншим особам.

Восени 2021, точної дати під час проведення дізнання не встановлено, у сина ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману.

З цією метою ОСОБА_4 поширив серед своїх знайомих інформацію про те, що він продає належне йому гаражне приміщення, розташоване неподалік будинку АДРЕСА_2 . Хоча насправді власником цього гаражного приміщення являвся ОСОБА_6 , який ОСОБА_4 дозволу на продаж приміщення не надавав, діяти від його імені при вирішенні питань щодо відчуження або реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно ОСОБА_4 не уповноважував.

Щоб мати доступ до вказаного гаражного приміщення, ОСОБА_4 повідомив своїй матері - ОСОБА_7 завідомо неправдиву інформацію про те, що знайшов особу, яка хоче винаймати гаражне приміщення, і попросив передати йому ключі від нього. ОСОБА_7 , будучи введеною в оману щодо дійсних намірів свого сина ОСОБА_4 , передала йому ключі від гаражного з приміщення, розташованого неподалік будинку АДРЕСА_2 .

05.11.2021 в обідній час до місця проживання ОСОБА_4 прийшов ОСОБА_10 і повідомив про намір придбати гаражне приміщення.

ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел, направлений на протиправне завододіїїня чужим майном ОСОБА_10 шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_10 завідомо неправдиву інформацію про те, що він є власником гаражного приміщення, розташованого неподалік будинку АДРЕСА_2 , чим ввів ОСОБА_10 в оману щодо правомірності своїх дій по продажу гаражного приміщення. ОСОБА_10 , будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_4 , передав йому гроші в сумі 2300 доларів США як плату за придбане гаражне приміщення.

Одержані від ОСОБА_10 гроші в сумі 2300 доларів США ОСОБА_4 привласнив і розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 шляхом обману заволодів грошима, належними ОСОБА_10 , в сумі 2300 доларів США.

Відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України, на момент вчинення кримінального проступку курс долара США складав 2619,00 гривень за 100 доларів США.

Таким чином, умисними злочинними шахрайськими діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 60237 грн.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом допитано обвинуваченого, та досліджено дані, що характеризують його особу. Водночас судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо інших фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання про те, що він дійсно вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Свою вину визнав, щиро розкаявся, цивільний позов визнав.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов підтримав.

Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч.1 ст. 190 КК України у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману підтвердилося.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просила призначити обвинуваченому міру покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що раніше не судимий, характеристику за місцем проживання та те, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак має синдром залежності від алкоголю II ст. з 2017 року, його вік, ставлення до скоєного, і приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов, у якому він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 84107,78 грн. завданої кримінальним проступком матеріальної шкоди та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

В обгрунтування позову ОСОБА_10 вказав, що станом на 25.05.2023 офіційний курс гривні щодо долара США становить 36,5686 грн. за один долар, а тому розмір збитків, завданих потерпілому (2300 доларів США), складає 84107,78 грн. Крім того, внаслідок вчинення кримінального проступку обвинуваченим йому завдано моральних страждань.

Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходить з такого.

Згідно із положеннями ст.ст. 12, 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілого в частині відшкодування матеріальних збитків, відповідно до ст.1166 ЦК України, підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Як роз`яснено в п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого потерпілому завдано незручностей у повсякденному житті, порушено нормальний його спосіб, оскільки він змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, відновлювати матеріальний стан сім`ї.

За таких обставин, суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної шкоди у цивільного позивача, а також те, що обвинувачений цивільний позов визав повністю, вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування потерпілому моральної шкоди задовольнити.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67, 75, 76 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 84107 (вісімдесят чотири тисячі сто сім) гривень 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана учасниками судового провадження до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1