"26" лютого 2024 р. Справа № 363/2400/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000492 від 16.05.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від ОСОБА_3 надійшла скарга на постанову про закриття кримінального провадження, в якій він просить скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 10.05.2023 року про закриття кримінального провадження за № 0000492 від 16.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що досудове розслідування проведено неповно та однобічно та вказана постанова є безпідставною та необґрунтованою.

Скаржник та його представник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника скаржника адвоката ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій просив проводити розгляд скарги без участі скаржника та його представника, скаргу задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи строк, передбачений ч. 2 ст. 306 КПК України, для розгляду скарги, наявність клопотання представника особи, яка подала скаргу, слідчий суддя вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим відділом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000492 від 16.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

10.05.2023 року за результатами досудового розслідування тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000492 від 16.05.2022 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

На підставі статей 2 і 9 КПК України дізнавач, слідчий, прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова дізнавача, слідчого, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 223 КПК України передбачено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Однак матеріали кримінального провадження, а також зміст постанови про закриття кримінального провадження свідчить про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумніві в правильності прийнятого рішення.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання та кримінального провадження ОСОБА_3 неодноразово звертався до органу досудового розслідування з клопотаннями про проведення слідчих дій, ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 23.02.2023 року зобов`язано слідчого Вишгородського РУП ГУНП в Київській області розглянути клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 від 25.01.2023 року (П-61) у кримінальному провадженні № 0000492 від 16.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, з наданням відповіді особі, яка заявила клопотання в строк та в порядку, як це передбачено ст. 220 КПК України, однак жодних відомостей щодо розгляду зазначеного клопотання та виконання ухвали слідчого судді матеріалах кримінального провадження не містять.

Розслідування у кримінальному провадженні проведено неповно, в ході досудового розслідування не оглянуто автомобіль з участю спеціаліста пожежного техніка КНДІСЕ з метою встановлення місця виникнення первинного горіння та причини пожежі, наявності залишків на автомобілі вогненебезпечних матеріалів, та за результатами огляду не вирішено питання щодо призначення пожежно-технічної експертизи щодо причин виникнення пожежі, не встановлено та допитано осіб які викликали працівників МНС, поліції, а також працівників поліції та МНС, які виїжджали на місце події, не допитано ОСОБА_6 , на якого вказує потерпілий у своїх клопотаннях, щодо погроз підпалу належного ОСОБА_3 автомобіля, а також не вчинено інших дій спрямованих на отримання доказів у зазначеному кримінальному провадженні.

Окрім того, зважаючи на підставу для закриття провадження, зазначену в оскаржуваній постанові, суд зазначає, що вірна кваліфікація вчиненого діяння та встановлення розміру завданих збитків є обов`язком органу досудового розслідування. Невірна кваліфікація вчиненого діяння, чи ненадання потерпілим документів, на підтвердження розміру завданих збитків не є підставою для закриття кримінального провадження.

Так об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, характеризується діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинно-наслідковим зв`язком між вказаними діями і наслідками.

Знищення або пошкодження чужого майна можуть бути здійснені у будь-який спосіб. При цьому умисне знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом утворює кваліфікований склад цього злочину і потребує кваліфікації за ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, зазначена норма передбачає відповідальність за «те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки».

Словосполучення «те саме діяння», вжите в диспозиції ч. 2 ст. 194 КК України, вказує на те, що до діяння, передбаченого цією статтею, слід відносити тільки знищення (пошкодження) майна, а шкода у великих розмірах є наслідком, який виступає криміноутворюючою ознакою лише для ч. 1 ст. 194 КК України, і не є необхідною для кваліфікації за ч. 2 цієї статті. При кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст.194 КК України) розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення.

При цьому обов`язковою характеристикою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є не наслідки (шкода у великих розмірах), а саме діяння (спосіб вчинення), оскільки воно в цьому випадку має більшу суспільну небезпеку порівняно зі шкодою у великих розмірах.

Наведене узгоджується із судовою практикою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року (провадження № 51-1581км18) та від 05 листопада 2020 року (провадження № 51- 3166км20).

Таким чином обставини провадження повно, всебічно і неупереджено не досліджено, достатні докази про це не здобуто і не оцінено.

Твердження скарги про передчасне та необґрунтоване прийняття оскаржуваної постанови, стороною обвинувачення перед слідчим суддею не спростовано.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Беручи до уваги викладене, слід дійти висновку, що оскаржувана постанова загаданим вище вимогам Закону не відповідає, є необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 110, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження за № 0000492 від 16.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 10.05.2023 року про закриття кримінального провадження за № 0000492 від 16.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України

Повний текст ухвали проголошено 01 березня 2024 року о 14 годині 00 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1