ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9097/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/20/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.ст.190, 353 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Тернопільського апеляційного суду, матеріали кримінального провадження №0001360 від 08 травня 2019 р. за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні В. Сипеня про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст.353 КК України та остаточно визначено до відбудування покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; обвинуваченого ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.190 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року судом першої інстанції продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 28 лютого 2023 р.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 подали апеляційні скарги, за якими відкрито апеляційне провадження та проводиться апеляційний розгляд.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 24 лютого 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 24 квітня 2023 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 19 червня 2023 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 червня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 11 серпня 2023 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 01 жовтня 2023 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 23 листопада 2023 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 18 січня 2024 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 12 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 10 беерзня 2024 року.

Прокурор у кримінальному провадженні направив до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а 10 березня 2023 року, закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, діючи відповідно до вимог ч.1 ст.331 КПК України, вирішує питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Заслухавши міркування прокурора про необхідність продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечують щодо продовження терміну дії даного запобіжного заходу; потерпілу ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , які підтримали клопотання прокурора і просять його задовольнити; ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3,4 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190, ч.3 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст.353 КК України за якими судом першої інстанції його визнано винним та засуджено до 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Окрім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також під час дії іспитового строку, встановленого вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.12.2019 року, вчинив нові умисні злочини.

Також, апеляційним судом встановлено, що у провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.190, ч.1 ст.353 КК України.

За наведених обставин, на переконання колегії суддів, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу колегія суддів також враховує, що Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Колегія суддів приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції визнаний винним, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за які його засуджено до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна і наданий час проводиться апеляційний розгляд під час якого суд частково повторно досліджує обставини, встановлені під час кримінального провадження.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченому правопорушення, на даний час існує ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 , у випадку зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням під вартою, може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, суд вважає, що раніше застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, даних про особу ОСОБА_7 та неможливість із об`єктивних причин на даний час завершити розгляд кримінального провадження судом апеляційної інстанції, не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу та визначеними КПК України підставами і метою запобіжного заходу.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що в клопотанні зазначено прізвища осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, то, на переконання колегії суддів, ця обставина не впливає на вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки в даному випадку суд повинен виходити з того, чи існують ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, визначені ст.177 КПК України, у випадку обрання йому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою.

На даний час вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому, враховуючи положення статей 177, 178 КПК України, з метою уникнення ризиків, які були встановлені в ході досудового розслідування, залишалися на стадії судового розгляду в суді першої інстанції та продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 401 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Тернопільського міськрайонного суду від 30 грудня 2022 року визнано винним за ч. 2, 3, 4 ст.190, ч.3 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст.353 КК України, строк тримання під вартою до 29 квітня 2024 року включно.

Копію ухвали направити для виконання до державної установи Чортківська установа виконання покарань (№ 26).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді