Справа № 484/2311/24
Провадження № 1-КП/484/268/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, дітей не має, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 12.12.2013 року Первомайським РВ УДМС в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 24.06.2015 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 307, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 29.07.2015 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 06.07.2017 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 29.12.2021 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. ст. 126 ч.1, 162 ч.1 , 75 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

За участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

у відсутність потерплого - ОСОБА_6 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався і діяв станом на березень 2024 року.

Так, 02.03.2024 року близько 02.30 години ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_3 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_5 постукав у двері і йому відчинив знайомий ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , який провів його до кімнати, в якій спали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 пішов додому, а ОСОБА_5 намагався розбудити ОСОБА_6 , але він не прокидався. Тоді ОСОБА_5 побачив на ліжку в кімнаті речі ОСОБА_6 і вирішив їх викрасти. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, маючи корисливий мотив і переслідуючи мету незаконного збагачення, будучи переконаним в тому, що його ніхто не бачить і не може йому завадити, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, ОСОБА_5 взяв з ліжка речі ОСОБА_6 : мобільний телефон марки Huawei моделі P Smart колір Aurora Blue 2019 року випуску з об`ємом пам`яті 3/64 Gb, бувший у використанні вартістю 2 650 грн., копію портативної колонки марки JBL Charge E13 кольору хакі, бувшу у використанні вартістю 250 грн., повербанк марки Baseus моделі Bipow 20 000 mAh 20W, бувший у використанні вартістю 866 грн. 67 коп. З викраденими речами ОСОБА_5 з місця вчинення злочину пішов і розпорядився ними на власний розсуд, завдавши таким чином своїми діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 3 766 грн. 76 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорював і пояснив, що дійсно 2 березня 2024 року вночі прийшов до ОСОБА_6 , щоб забрати борг. Йому відчинив знайомий ОСОБА_6 і впустив його в будинок. ОСОБА_6 з іншим товаришем спали. Він намагався їх розбудити, але не зміг. Тоді він вирішив в рахунок боргу забрати речі ОСОБА_6 Побачив мобільний телефон, колонку і повербанк, забрав їх і відніс додому. Згодом колонку віддав товаришу, повербанк заклав у ломбарді. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції і він видав все викрадене. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і повідомив, що все викрадене йому повернуто, претензій до ОСОБА_5 він не має. З такої заяви також вбачається, що потерпілий ніякі фактичні обставини справи і розмір завданої шкоди не оспорює.

Таким чином, ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорює, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується письмовими доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 про викрадення у нього у певний час, в певному місці певних речей, які вподальшому були знайдені, видані працівникам поліції, що підтверджується відповідними розписками осіб, що видали такі речі. Також всі викрадені у потерпілого речі були визнані речовими доказами, що підтверджується відповідними постановами слідчого, і повернуті потерпілому, що підтверджується його розпискою. Вартість викраденого майна підтверджується висновками товарознавчих експертиз № СЕ-19/115-24/4479-ТВ від 15.03.2024 року, № СЕ-19/115-24/5353-ТВ від 29.03.2024 року, № СЕ-19/115-24/5356-ТВ від 18.03.2024 року.

Оцінивши у сукупності досліджені докази; враховуючи, що ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, офіційно не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, перебуває на обліку в психо-наркологічному відділенні КНП «ПЦМБЛ» з 15.09.2021 року з діагнозом F 10/24,має намір мобілізуватися в ЗСУ, не має невідбутих покарань та іспитового строку.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні вже повернуті потерпілому за належністю. Цивільний позов не заявлено.

Витрати за проведення товарознавчих експертиз на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

ОСОБА_5 не затримувався в наданому кримінальному провадженні. Оскільки він не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати щодо нього запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/115-24/4479-ТВ від 15.03.2024 року - 4 543 грн. 68 коп., № СЕ-19/115-24/5353-ТВ від 29.03.2024 року - 3 029 грн. 12 коп., № СЕ-19/115-24/5356-ТВ від 18.03.2024 року - 3 029 грн. 12 коп., а всього 10 601 (десять тисяч шістсот одну) грн. 92 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: