УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року

м. Київ

справа № 199/2571/19

провадження № 51 - 2445 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року,

встановив:

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2023 року ОСОБА_5 засуджено: за ч. 3 ст. 358 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 3 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строку давності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 114 625 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_7 . 391 843 грн - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року вирок місцевого суду змінено в частині призначеного покарання.

ОСОБА_5 засуджено: за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 358 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК (в редакції від 15 квітня 2008 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; за ч. 3 ст. 190 КК (в редакції від 15 квітня 2008 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 чт. 358 КК, на підставі ст. 49, ч. 2 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строку давності

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК, зарахувати в строк покарання строк перебування ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом з 18 березня 2019 року по 16 травня 2019 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Скасовано вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_5 , а провадження в цій частині закрито.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду, у невстановлений час та місці у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (засудженого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 02.05.2019 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК), виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння правом на нерухоме майно у великих розмірах шляхом обману (шахрайство), з використанням завідомо підроблених документів, за попередньою змовою групою осіб. За попередньою домовленістю ОСОБА_8 повинен був надати свій паспорт та ідентифікаційний код для подальшої реєстрації на себе права власності на чуже майно, а ОСОБА_5 підшукати об`єкт посягання.

Реалізуючи спільний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у невстановлені час та місці, ОСОБА_5 визначив об`єкт злочинного посягання, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка, відповідно до договору дарування від 15.09.1995, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2456, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , належить ОСОБА_6 .

У невстановлений час та місці ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, передав ОСОБА_5 свій паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Синельниківським МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 23.03.2000 р. та ідентифікаційний код .

Далі, діючи умисно, реалізуючи спільний корисливий злочинний умисел, направлений на заволодіння правом на чуже майно у великих розмірах, а саме кв. АДРЕСА_1 шляхом шахрайства, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 у невстановлений час та місці придбав (виготовив) свідоцтво про право власності № А-743 від 23.06.1993 на кв. АДРЕСА_1 (на той час Дніпропетровську), видане Виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, в якому містяться завідомо неправдиві відомості щодо права приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_8 на зазначену квартиру.

У подальшому, на початку квітня 2017 року, більш точний час встановити не вдалося, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та з метою доведення спільного злочинного умислу на заволодіння правом на чуже майно і отримання офіційних документів про реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_1 , вартість якої на час вчинення злочину складала 460 000 грн, прибув до Софіївського відокремленого підрозділу комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де надав державному реєстратору ОСОБА_10 заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, завідомо підроблене свідоцтво про право власності № А-743 від 23.06.1993 на кв. АДРЕСА_1 , видане 23.06.1993 р. Виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, в якому містились завідомо неправдиві відомості щодо права приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_8 на зазначену квартиру, копію його паспорта та індивідуального податкового номера.

Приблизно о 13.27 годин 06.04.2017 року, державний реєстратор КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_10 , будучи необізнаною про злочинні наміри ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на підставі завідомо підробленого свідоцтва № НОМЕР_2 від 23.06.1993, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, здійснила державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на кв. АДРЕСА_1 , про що внесла відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно та надала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 84593039.

У подальшому, 13.04.2017 року, більш точний час встановити не вдалося, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, прибув до Софіївського відокремленого підрозділу комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, смт. Софіївка, вул. Карпенка, буд. 5, каб. 14, де від державного реєстратора КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_10 отримав документи про реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на кв. АДРЕСА_1 , вартість якої на час вчинення злочину складала 458 500 грн, що у 573 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. В подальшому ОСОБА_5 передав вказані документи ОСОБА_8 , який з цього моменту міг фактично розпоряджатися вказаною квартирою на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 шляхом обману заволодів правом на нерухоме майно - кв. АДРЕСА_1 , вартість якої на момент вчинення кримінального правопорушення становила 458 500 грн, що у 573 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим завдали збитків потерпілому ОСОБА_6 у великих розмірах.

Далі, діючи умисно, з метою реалізації раніше виниклого спільного злочинного умислу, з корисливих мотивів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 01.02.2018 року більш точний час встановити не вдалося, знаходячись у невстановленому слідством місці, залучили необізнаного про їхні наміри ОСОБА_11 , який, згідно зі спільним злочинним наміром ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , повинен був виконати роль покупця нерухомого майна у приватного нотаріуса при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна з метою надання правочину законності та усунення перешкод для досягнення злочинної мети.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 01.02.2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи умисно, використовуючи необізнаного про їхні незаконні наміри ОСОБА_11 , згідно із раніше розробленим планом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою надання правочину законності, прибули до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , використовуючи необізнаного про їхні наміри ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 ніколи не був законним власником кв. АДРЕСА_1 , ніколи не отримував свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 23.06.1993, видане Виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, на підставі якого між продавцем - власником квартири за підробленими документами ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_11 , який був впевненим у законності дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, за номером 169 від 01.02.2018, який посвідченого в подальшому приватним нотаріусом ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи про вдаваність договору купівлі-продажу нерухомого майна, маючи єдиний злочинний умисел на заволодіння правом на чуже майно, з метою надання правочину законності за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, внесли недостовірні відомості до офіційного документа, який посвічується нотаріусом та надає права розпоряджатися майном, а саме до договору купівлі-продажу нерухомого майна, за номером 169 від 01.02.2018, який посвідченого в подальшому приватним нотаріусом ОСОБА_12 .

Далі ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, повторно, продовжуючи виконання свого злочинного умислу, підшукав покупця квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , з яким домовився про продаж квартири та для досягнення мети злочину ОСОБА_5 залучив ОСОБА_11 , який будучи впевненим у законності дій, повинен був виконувати роль власника квартири відповідно до укладеного раніше договору купівлі-продажу нерухомого майна. Так, для реалізації злочинного умислу 21.06.2018 року, у денний час, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 направились до приміщення приватного нотаріуса ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де необізнаний про злочинні наміри ОСОБА_11 , який був впевненим у законності дій ОСОБА_5 , виконуючи роль продавця вищевказаного нерухомого майна між продавцем - власником квартири ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_7 , який був впевненим у законності дій ОСОБА_11 , укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі під № 1124 від 21.06.2018.

За договором купівлі-продажу ОСОБА_11 передав право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , який в свою чергу передав грошові кошти ОСОБА_5 у розмірі 14 800 доларів США, які на момент вчинення кримінального правопорушення складали 391 843 грн, що у 444 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 , що виразились у заволодінні грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 у сумі 391 843 грн шляхом обману (шахрайства), вчинене повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на придбання права на чуже майно шляхом обману (шахрайства), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах та підробленні іншого офіційного документа, який посвідчується приватним нотаріусом, і який надає права, з метою використання його іншою особою, вчинені за попередньою змовою групою осіб, для виконання зазначеного злочинного умислу ОСОБА_5 з корисливих мотивів, у листопаді 2018 року, більш точний час встановити не вдалося, знаходячись у невстановленому слідством місці, вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 (засуджений Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 01.03.2019 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК), та запропонував незаконно придбати право на нерухоме майно квартири АДРЕСА_4 шляхом обману, на що останній надав свою згоду.

Далі ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно квартири АДРЕСА_4 , шляхом обману надав ОСОБА_11 договір дарування квартири від 15.06.2010, виконаний на бланку НОМЕР_3 , зареєстрований у реєстрі під №556 та нібито посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , згідно з яким ОСОБА_14 подарував належну йому на праві власності (свідоцтво №5896 від 24.10.1994, видане Виробничим об`єднанням Південний машинобудівний завод) квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 .

Також на виконання домовленості ОСОБА_11 , перебуваючи близько 12.00 години 24.11.2018 року в будівлі Лівобережного Центру надання адміністративних послуг, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 шляхом обману, особисто поставив свій підпис та виконав напис « ОСОБА_11 » в графі «Обдарований» вказаного вище договору дарування, надавши йому статус офіційного документа.

Таким чином, ОСОБА_5 надав бланк, а ОСОБА_11 , перебуваючи близько 12.00 години 24.11.2018 року в будівлі Лівобережного Центру надання адміністративних послуг, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 шляхом обману, вніс відповідні відомості, чим підробив офіційний документ, який посвідчується приватним нотаріусом і який надає право на майно з метою його використання.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння квартирою АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, перебуваючи близько 12.10 годин 24.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_5 , надали працівнику Лівобережного Центру надання адміністративних послуг раніше підроблений ними офіційний документ, який посвідчується приватним нотаріусом, і який надає право на майно, а саме договір дарування квартири АДРЕСА_4 від 15.06.2010, виконано на бланку НОМЕР_3 , який є офіційним документом та раніше був підроблений ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, перебуваючи близько 12.10 годин 24.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_5 , використали завідомо підроблений ними документ, а саме договір дарування квартири АДРЕСА_4 від 15.06.2010, виконаний на бланку НОМЕР_3 .

Також ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння правом на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 485 000 грн, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_14 (свідоцтво №5896 від 24.10.1994), 24.11.2018, близько 12.10 годин, надали працівнику Лівобережного Центру надання адміністративних послуг договір дарування квартири АДРЕСА_4 квартири від 15.06.2010, виконаний на бланку НОМЕР_3 , який надавав право на майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 , який є офіційним документом та раніше був підроблений ОСОБА_5 та ОСОБА_11

Підроблений договір дарування квартири АДРЕСА_4 квартири від 15.06.2010, виконаний на бланку НОМЕР_3 , в разі його реєстрації працівниками Лівобережного Центру надання адміністративних послуг посвідчив би право власності на кв. АДРЕСА_4 за ОСОБА_11 та надавав останньому можливість розпорядитися нерухомими майном квартирою АДРЕСА_4 на власний розсуд.

Далі ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, з метою доведення злочинного умислу, направленого на придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 шляхом обману до кінця, близько 09.30 годин 28.11.2018 року звернувся до працівників Лівобережного Центру надання адміністративних послуг, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , щодо отримання документів про реєстрацію права власності на своє ім`я, де був затриманий працівниками поліції, внаслідок чого не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, з метою придбання права на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 , вартість якої на момент вчинення кримінального правопорушення становить 485 000, що у 575 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та належить та праві приватної власності ОСОБА_14 , шляхом обману виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 вважає, що оскаржуваний вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є незаконними, необґрунтованими, невмотивованими, оскільки прийняті з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та з порушенням права на захист та справедливий судовий розгляд. Рішення місцевого та апеляційного судів прийняті на підставі неналежних та недопустимих доказах, також має місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. З огляду на вищенаведене захисник просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 направити на новий судовий розгляд.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК та на які є посилання в касаційній скарзі, згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК не є предметом дослідження та перевірки касаційного суду.

Доводи захисника щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження за матеріалами апеляційного перегляду обвинувального вироку місцевого суду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, як вірно зазначено апеляційним судом, підтверджується наведеними у вироку доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що в 90-х роках мама йому подарувала квартиру, однак наразі він живе на ОСОБА_15 . Про те, що вказану квартиру продано в червні 2018 року йому повідомили правоохоронні органи, яким він передав оригінали документів на квартиру. В квартирі він був останнього разу десь 3 роки тому. Ніяких дій відносно квартири не проводив, не продавав, не здавав в оренду. У вказаній квартирі проживала племінниця, якій документів на квартиру не передавав, нічого не підписував;

- показами потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що він продав будинок матері та вирішив купити однокімнатну квартиру. У нотаріуса побачив ОСОБА_5 , який ходив з його дружиною та з`ясовував всі питання по квартирі. Він особисто дав ОСОБА_5 15 000 тисяч доларів США за покупку квартири. Квартиру показували ріелтори ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . ОСОБА_11 був власником квартири, а ОСОБА_5 йому представився як брат власника квартири, і що він йому допомагав. Зазначає, що ОСОБА_11 мовчав, а ОСОБА_5 , навпаки, грав активну роль, та особисто взяв у нього гроші за квартиру 15 000 доларів США, відрахував якусь частину та віддав особисто в руки нотаріусу. Про те, що квартира під арештом, а власником є не ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 , він дізнався коли вже почав в квартирі робити ремонт. Також повідомив, що в березні 2018 року побачив оголошення про продаж квартири та зв`язались з ріелтором ОСОБА_16 . Квартира знаходиться по АДРЕСА_6 . До якої фірми відносяться ріелтори йому не відомо, у них були ключі від квартири. Бачив ордер на квартиру. З власником вони не зустрічались. У нотаріуса вперше побачив ОСОБА_11 та ОСОБА_5 . Документи у нотаріуса були готові. Не підписали, тому що там були борги за комунальні послуги. Він отримав документи на квартиру та все переоформив на себе;

- показами свідка ОСОБА_11 (засуджений вироком Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 01.03.2019 року за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 та ч. 4 ст. 358 КК), який в суді першої інстанції показав, що знайомий ОСОБА_18 запропонував йому заробити грошей та познайомив його з ОСОБА_19 . У 2018 році він з ОСОБА_19 домовились, що він оформить на себе квартиру, при цьому ОСОБА_20 казав йому, що все буде нормально. На прохання ОСОБА_21 він переслав йому копію паспорта та ідентифікаційного коду (ІНН). Квартира була на лівому березі міста неподалік від просп. Воронцова. Він з ОСОБА_19 та ОСОБА_22 зустрівся біля Історичного музею, після чого разом пішли до нотаріуса. Там підписали документи та пішли. За це ОСОБА_20 дав йому 400 грн. Далі з ОСОБА_19 спілкувались про іншу квартиру. ОСОБА_20 познайомив його з ріелторами. Він, разом з ОСОБА_19 декілька раз їздили до агентства нерухомості та до нотаріуса. Він, нібито як власник квартири, був присутнім при оформленні угоди на квартиру. Вони разом з ОСОБА_19 намагались 10 разів її продати. Крім того, він зустрічався з людьми, показував квартиру, ключі були у ріелтора. Всі документи на квартиру були у ОСОБА_23 . Квартира була реалізована влітку у нотаріуса, в присутності ріелтора та ОСОБА_23 . Однак були проблеми з комунальними платіжками. Йому подзвонив ОСОБА_20 , вони поїхали до нотаріуса, там вже були покупці. Підписали документи, покупці передали гроші десь 15 000 тисяч доларів. Покупці поклали гроші на стіл, а ОСОБА_20 їх перерахував, після чого дав гроші йому. Потім він віддав ці гроші ОСОБА_24 в автомобілі, а останній дав йому за цю угоду з продажу квартири 400 доларів. Повідомив, що він засуджений Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за шахрайство у великих розмірах, до якого має відношення ОСОБА_20 , тобто «за квартири». Також повідомив, що він був заарештований у листопаді місяці. 28 числа приїхав до «Нашої Правди», що на проспекті Правда, забрати довідку про реєстрацію житла. Напередодні, у суботу о 12.00 годині, він з ОСОБА_19 поїхали на лівий берег у «Нашу Правду» до служби. Звернулись до жінки інспектора. Розмова була про реєстрацію власності на квартиру. Вони надавали договір дарування, ще якісь довідки. Загалом з інспектором розмовляв ОСОБА_20 , вони писали якісь документи, пояснення. Він інспектору заповнював бланки, додав свої копію паспорта, ідентифікаційного номеру, квитанцію про сплату послуг. Здійснював оплату ОСОБА_20 в цей же день у відділенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оплата була за послуги реєстрації. Після подачі документів їм сказали коли приблизно під`їхати, ще інспектор сказав, що потрібна довідка з бюро технічної інвентаризації. Потім у вівторок він побачився з ОСОБА_19 , який йому передав документи, бо в останнього не виходило поїхати з ним. ОСОБА_20 передав йому папку з документами, яку він не відкривав. В папці були копії документів на квартиру на пр. Кірова. Він особисто до цієї квартири відношення ніякого не мав. На ці дії та оформлення квартири він погодився, так як потрібні були гроші. Гроші повинен був отримати від ОСОБА_21 , який йому нічого не пояснив, тільки сказав поставити свій підпис під документами. Ті документи, які йому надав ОСОБА_20 були вилучені співробітниками поліції. Адреса квартири та кому належала квартира йому не відомо;

- показами свідка ОСОБА_8 , який в суді першої інстанції показав, що він познайомився з ОСОБА_5 у 2018 році. Потім останній його попрохав, щоб не платити податки, дати йому (обвинуваченому) копії особистих документів. Він разом з ОСОБА_5 пішов до нотаріуса, де підписав документи. Він дав ОСОБА_5 копію паспорта та ІНН. За це та за те, що він підпише документи обвинувачений пообіцяв 2500 грн. Це було на просп. Карла Маркса. Йому показали документи, показали де підписати. Щось було про купівлю-продаж квартири, продавав ОСОБА_11 Гроші за продаж квартири він не отримував. У нотаріуса він був з оригіналами документів, що підписував не знає, ОСОБА_25 йому дав 500-600 грн. Він був в правоохоронних органах з цього приводу та в квітні засуджений Жовтневим районним судом за ці документи. Також зазначив, що він не читав, що підписував. Бачив, що він нібито продає, а ОСОБА_11 у нього купляє квартиру. ОСОБА_5 був присутній у нотаріуса. Копію свідоцтва про право власності йому не давали. Де потрібно підписати йому вказував ОСОБА_5 ;

- показами свідка ОСОБА_26 , яка в судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_7 є її чоловіком. Вона з чоловіком десь 10.06.2018 року побачили об`яву про продаж квартири, подзвонили ріелтору, ходили дивитися АДРЕСА_7 . Потім до неї та чоловіка підійшов чоловік, за якого казали, що це юрист, та якому вона передала копії паспортів, ІНН. Потім ріелтори повідомили місце куди їй та чоловіку приїхати. ОСОБА_11 і ОСОБА_5 там вже стояли. Вона там вперше їх побачила. Ріелтор сказав, що ОСОБА_11 - це брат ОСОБА_5 . Потім вона у нотаріуса вирішила перевірити борги за комунальні послуги та виявилося, що вони є. Потім ОСОБА_5 особисто запропонував перевірити з ним в банку борги по муніципальній картці. Він сказав, що зробить знижку на 200 доларів. В договорі була вказана сума в гривнях, фактично вона з чоловіком віддали ОСОБА_5 . 16 800 доларів, гроші передав ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_5 віддав долари нотаріусу та пішов. Далі за ним слідом вийшов ОСОБА_11 Продавав квартиру ОСОБА_11 Дата договору 26.06.2018 року. Через 4 місяці слідчий їм повідомив, що їх обдурили з квартирою;

- показами свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні показала, що в неї технічні обов`язки. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_5 подавали їй документи. Прийшли на її чергування у суботу, та запитали за термінову реєстрацію квартири за адресою АДРЕСА_8 . Вона дала реквізити на оплату термінової реєстрації. ОСОБА_11 і ОСОБА_5 оплатили близько 3000 грн та повернулися, вона прийняла всі документи та надала заяву, з якій вони ознайомилися. Зазначила, що ОСОБА_5 задавав питання, а ОСОБА_11 підписував усі документи;

- показами свідка ОСОБА_28 , яка в суді першої інстанції показала, що коли продавалась квартира на ОСОБА_29 , номер будинку та квартири не пам`ятає, все було добре. Власник квартири, якого вона не пам`ятає, подзвонив, квартиру вона як ріелтор продавала разом з колегою ОСОБА_30 . Працювала не офіційно. Продали квартиру ОСОБА_31 . Вона не пам`ятає, кому було передано гроші під час купівлі-продажу у нотаріуса. ОСОБА_5 не впізнає. Прізвище ОСОБА_11 здається їй знайоме. Вона була присутня у нотаріуса при укладенні договору купівлі-продажу квартири разом з покупцем ОСОБА_32 , якій віддали ключі, та продавцем.

Також, як зазначено судом апеляційної інстанції вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду від 28.11.2018 року, відповідно до якого предметом огляду є приміщення центру надання адміністративних послуг м. Дніпро «Лівобережний», що розташований на другому поверсі ТЦ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_11 передав адміністратору ОСОБА_27 оригінал договору дарування квартири АДРЕСА_4 (нотаріальний бланк НОМЕР_3 ) укладений між ОСОБА_14 - дарувальник та ОСОБА_11 з метою проведення реєстраційних дій, а саме проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Виявлені під час цього огляду документи було вилучено (а.п.8-9 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_27 вказала на ОСОБА_11 як на особу, яка 24.11.2018 року та 28.11.2018 року звернулася до неї для подачі документів для подальшої реєстрації нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 (а.п.26 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_5 як на особу, якій він у листопаді 2018 року передав оригінали своїх документів для подальшої реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 (а.п.28 т.2);

- копією висновку експерта № 3/1.1/4 від 04.01.2019 року, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_11 в графі «Підпис заявника» заяви про державну реєстрацію права та їх обтяжень № 31364059 від 24.11.2018 року - виконаний ОСОБА_11 (а.п.73-76 т.2);

- висновком експерта № 3/1.1.2 від 03.01.2019 року, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_11 та рукописний запис « ОСОБА_11 » в графі «Обдаровуваний» договору дарування квартири ВМР № 726541 від 15.06.2010, зареєстрованого в реєстрі за №556 - виконані ОСОБА_11 (а.п.79-82 т.2);

- копією висновку експерта № 17/10.10/3 від 15.01.2019 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 , станом на 24.11.18 могла складати 485 000 грн (а.п.88-94 т.2);

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.04.2017 року, відповідно до якого власником квартири 31 за адресою: АДРЕСА_7 , значиться ОСОБА_8 (а.п.40 т.4);

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2018 року, відповідно до якого власником квартири 31 за адресою: АДРЕСА_7 , значиться ОСОБА_11 (а.п.126 т.2);

- договором купівлі-продажу нерухомого майна №169 від 01.02.2018 року, відповідно до якого продавець - « ОСОБА_8 » передає у власність покупця - « ОСОБА_11 » квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 (а.п.122-123 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_33 вказала на ОСОБА_5 як на особу, яка назвалася братом ОСОБА_11 , який 21.06.2018 року продав ОСОБА_7 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Також ОСОБА_5 був присутній під час укладання правочину та отримав за продаж вказаної квартири грошові кошти у сумі 15 800 доларів США (а.п.235-236 т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_28 вказала на ОСОБА_5 як на особу, яка у 2018 році запропонувала надати послуги з продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , назвалася братом ОСОБА_11 , також ОСОБА_5 був присутній під час угоди купівлі-продажу вказаної квартири (а.п.250- т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка у лютому 2018 року запропонувала ОСОБА_8 за грошову винагороду зареєструвати на його ім`я та в подальшому виступити продавцем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 (а.п.255-256 т.2) ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.01.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_7 вказав на ОСОБА_5 як на особу, яка була присутня при угоді купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та отримувала грошові кошти у сумі 15 800 доларів США по вказаній угоді (а.п.100-101 т.3);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 показав, що 01.02.2018 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 поряд з приміщенням приватного нотаріуса ДМНО Дніпропетровської області ОСОБА_12 до нього підійшов його знайомий ОСОБА_34 , також до них підійшов молодий чоловік, після чого ОСОБА_34 розпочав свій інструктаж, під час якого повідомив ОСОБА_8 , що він повинен виступити у якості власника квартири, якої саме ОСОБА_8 не пам`ятає, та підписати з його знайомим договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Молодій особі, який був його знайомим, ОСОБА_34 роз`яснив, що він виступає у ролі покупця і повинен підписати договір купівлі-продажу вказаної квартири. Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_34 та його знайомий увійшли до приміщення нотаріуса. У нотаріуса на столі були підготовлені пакети документів, які мають відношення до купівлі-продажу квартири. Через деякий час, нотаріус покликала ОСОБА_8 підписати договір купівлі-продажу квартири, під час підписання ОСОБА_34 власноруч вказував ОСОБА_8 де йому необхідно залишати свій підпис. Після того, як ОСОБА_8 власноруч підписав пакет документів купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріус покликала для підписання документів знайомого ОСОБА_35 , а ОСОБА_8 вийшов з її кабінету, що відбувалось у подальшому в кабінеті нотаріуса останньому не відомо (а.п.150-153 т.3);

- висновком судової оціночно-будівельної експерти №17/10.10/25 від 14.03.2019 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на 06.04.2017 (тобто на час вчинення злочину) могла складати 458 500 грн (а.п.173-177 т.3);

- протоколом демонстрації відеозапису від 13.03.2019 року, а саме відеозапису від 24.11.2018 року, який проводився камерами відеоспостереження в приміщені КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого ОСОБА_11 зазначив, що на 14.13 годині впізнає свого знайомого ОСОБА_5 , який йому запропонував вчинити кримінальне правопорушення (а.п.208 т.3);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.03.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_26 відтворила події, які мали місце 21.06.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_12 при купівлі-продажу нерухомого майна (а.п.46-49 т.4);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

На переконання Суду, попри невизнання ОСОБА_5 своєї вини, судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що за вищезазначених обставин ОСОБА_5 усвідомлював та залучав осіб для здійснення шахрайських дій, пов`язаних з купівлею-продажем нерухомого майна, повідомляв цим особам та потерпілим неправдиві відомості, а також у безпосередньо брав участь при реєстрації майна та отриманні грошових коштів за продаж квартири.

Таким чином, судами попередніх інстанцій з дотриманням правил дослідження доказів зроблено правильний висновок про достатність доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК.

Наведене вказує на те, що аргументи захисника про те, що суди мали б закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК є неспроможними.

Щодо доводів захисника, що встановлені обставини у вироку щодо ОСОБА_11 не відповідають встановленим обставинам у даному кримінальному провадженні за фактом підробки договору дарування квартири АДРЕСА_4 не заслуговують на увагу, з огляду на зазначене.

Як убачається з рішення суду апеляційної інстанції, судом встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року, було затверджено угоду про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК, який повністю визнав свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за обставин викладених у обвинувальному акті, що і стало підставою для затвердження угоди про визнання винуватості. Також апеляційним судом зазначено, що договір дарування квартири АДРЕСА_4 від 15.06.2010, виконаний на бланку НОМЕР_3 , зареєстрований у реєстрі під №556 та нібито посвідчений нотаріусом, підроблений ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , які діяли за попередньою змовою групою осіб, що відповідає обставинам, викладеним у вироку від 01.03.2019 року щодо ОСОБА_11 , та підтверджується показами самого ОСОБА_11 , які він надав в суді першої інстанції при розгляді провадження щодо ОСОБА_5 , згідно із якими ОСОБА_5 передав йому документи, а він підписав, що узгоджується з висновком експерта № 3/1.1.2 від 03.01.2019 року, відповідно до якого договір дарування квартири ВМР № 726541 від 15.06.2010 року підписаний ОСОБА_11 .

Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у них доводи, які аналогічні доводам, заявленим у касаційній скарзі захисника, і визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій та правильністю кваліфікації дій ОСОБА_5 погоджується й колегія суддів касаційного суду.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду - ст. 419 КПК. Вказані судові рішення є законними, обґрунтованими і вмотивованими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення, у касаційній скарзі захисника не наведено.

За таких обставин, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3