Справа № 461/2611/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/75/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № від про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника цивільного ОСОБА_11 ,

відповідача

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ТзОВ «Успіх БМ» адвоката ОСОБА_11 та представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді семи років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено попереднім у виді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 09.06.2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» про відшкодування моральної шкоди та про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» () на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 1000000 (одного мільйона) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_10 у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати у вказаному кримінальному провадженні на залучення експерта в загальному розмірі 15857,52 грн., а саме за проведення наступних експертиз:

-1887,80 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-22/21794-ІТ від 16.01.2023 р.;

-2831,70 грн. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/114-22/2376-ІТ від 20.01.2023 р.;

-1887,80 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-22/2376-ІТ від 22.02.2023 р.;

9250,22 грн. на проведення судової-психологічної експертизи № СЕ-19/114-23/4448-ПС від 31.03.2023 р.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.12.2022 року, на автобус марки «БАЗ А079.14» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить: ЗКПО 30650735 ТзОВ «Успіх БМ», що за адресою: м. Львів, вул. Навроцьких, 25.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, 09 грудня 2022 року приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_6 , керуючи автобусом марки «БАЗ А079.14» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись ним по пр. В.Чорновола у м. Львові та виконуючи маневр правого повороту на вул. Городоцьку із подальшим рухом в напрямку вул. Шевченка, грубо порушив чинні вимоги правил дорожнього рyxy України зі змінами та доповненнями, а саме: п.п.1.5; (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпункту «б» і «д»), 10.1., 16.2 та 18.1, які виразились в тому, що він керуючи технiчно-справним транспортним засобом, був не уважним, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема перед зміною напрямку руху та виконанням повороту праворуч не дав дорогу пішоходу ОСОБА_10 , яка з права наліво по ходу його руху, переходила проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході навпроти будинку по вул. Городоцькій 2, з моменту, коли мав об`єктивну можливість виявити пішохода, не вжив своєчасних заходiв до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки, в результаті чого відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

У результаті порушення водієм ОСОБА_6 правил дорожнього руху України, пішохід ОСОБА_10 отримала травму лівої нижньої кінцівки у вигляді множинних відкритих переломів обох кісток гомілки, пошкодження артерій, розчавленi рани м`яких тканин, які супроводжувалась масивною кровотечею, травматичним та гіповолемічним шоком, гострим порушенням регіонального кровообігу, яка за життєвими показами потребувала проведення ампутації кінцівки на рiвнi нижньої третини стегна, що вiдноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Не погоджуючись із вироком суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що не погоджується з вироком та позбавленням його волі на 7 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Просить суд визнати судовий розгляд недійсним, так як він відбувався неналежним шляхом і розпочати судовий розгляд з початку.

Вказує, що стався нещасний випадок, оскільки ОСОБА_10 в стані алкогольного і наркотичного сп`яніння перебігала дорогу в невстановленому місці, де послизнулася і впала і через погодні умови, оскільки падав дощ і був нічний час, він не побачив, що на проїзній частині лежить людина, через що і відбувся наїзд на ліву ногу ОСОБА_10 лівим колесом.

Зазначає, що прокурором не надано жодного належного доказу його вини.

Не погоджуючись із вироком суду, представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Галицького районного суду м. Львова в частині часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_10 . Ухвалити в цій частині новий вирок, яким позовні вимоги ОСОБА_10 до ТзОВ «Успіх БМ» про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ТзОВ «Успіх БМ»( КОД у ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 5 788 800 гривень. Стягнути з ТзОВ «Успіх БМ»( КОД у ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що моральна шкода, заподіяна ОСОБА_10 виражається у фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала після ДТП. Наголошує, що внаслідок ДТП потерпілій ампутовано кінцівку на рівні нижньої третини стегна, відтак, вона змушена повністю змінювати свій спосіб життя, свої звички, повністю змінювати своє майбутнє життя.

Зазначає, що втрата ноги і наявність протезу викликають сильні незручності. Від неправильної ходьби пішло навантаження на хребет, крім того, люди тяжко реагують на протез, звертають на нього увагу. Звертає увагу суду, що відновити попередній стан ОСОБА_10 (до ДТП) неможливо.

Адвокат вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є занадто малим, щоб повністю компенсувати спричинені потерпілій моральні та фізичні страждання, вважає, що суд не врахував: непоправимих втрат, яких зазнала потерпіла, особу потерпілої, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок ДТП, перманентну зміну звичного способу життя потерпілої, неможливість останньої витримувати фізичні навантаження, той факт, що вона далі проходить лікування, ступінь вини та відповідальність особи, яка заподіяла шкоду, той факт, що цивільний відповідач, є платоспроможним, що підтверджується наявними у справі доказами, та оскільки здійснює діяльність з організації перевезень на професійній та постійній основі, має усвідомлювати ризики, пов`язані із здійсненням такої діяльності.

Апелянт вказує, що суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не взяв до уваги висновок експерта Львівського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_12 №СЕ-19/114/23/4448-ПС від 31 березня 2023 року та не спростував висновків викладених у ньому.

Зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, покликаючись на положення ч.2 ст. 120 КПК України. Вказує, що суд при цьому не взяв до уваги положення ч.1 ст. 124 КПК України, відповідно до якого у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Апелянт вказує, що положення ч. 2 ст. 120 КПК України, на які посилається суд, у сукупності з положеннями ст. 124 КПК України належить розуміти таким чином, що на стадіях досудового розслідування та судового розгляду відповідні витрати несе потерпілий, після чого, у випадку ухвалення обвинувального вироку, вони компенсуються йому за рахунок обвинуваченого. При цьому вказує, що КПК не регулює питання розподілу судових витрат при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні, з чого випливає, що у даній справі необхідно користуватися нормою ч. 5 ст. 128 КПК України, а саме: якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Апелянт вважає, що вирок не містить мотивованої аргументації в частині часткового задоволення цивільного позову, в тому числі і оцінки аргументів цивільного позивача. Судом не вмотивовано зменшення заявленого розміру позовних вимог та не враховано при вирішенні даного питання обставини справи.

Не погоджуючись із вироком суду, представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року в частині, що стосується вирішення цивільного позову, зменшити розмір моральної шкоди та стягнути з ТзОВ «Успіх БМ» () на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 500 000.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що цивільний позивач не довела, а суд першої інстанції не достатньо обґрунтував розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з цивільного відповідача на її користь. Зазначає, що зі змісту позову вбачається, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач наводить лише абстрактні посилання на наявність моральної шкоди, без жодного доказового обгрунтування, та лише цитує норми чинного законодавства.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення апеляційних скарг інших учасників заперечив, захисника ОСОБА_8 , який апеляційну скаргу ОСОБА_6 підтримав, інші просив розглядати на розсуд суду, представника цивільного позивача ОСОБА_9 та потерпілу ОСОБА_10 , які свою апеляційну скаргу підтримали, інші заперечили, представника цивільного відповідача ОСОБА_11 , який свою апеляційну скаргу підтримав, заперечив апеляційну скаргу представника цивільного позивача та апеляційну скаргу обвинуваченого просив розглядати на розсуд суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу представника цивільного позивача, всі інші заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В своїх апеляційних вимогах обвинувачений ОСОБА_6 просить суд визнати судовий розгляд недійсним та розпочати судовий розгляд з початку.

Згідно з ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Жодних обґрунтованих тверджень про наявність вищенаведених порушень при розгляді справи в суді першої інстанції обвинуваченим ні в його апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні при апеляційному розгляді даної справи не наведено. Тому, колегія суддів оцінює вказані вимоги як формальні, без жодного належного обґрунтування та підтвердження.

Щодо доводів ОСОБА_6 про ненадання прокурором жодного належного доказу його вини, слід зазначити, що вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими по справі доказами, а саме:

даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022 року, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022 року та ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2022 року;

висновком експерта № 195 від 22.02.2023 року;

висновком експерта № СЕ-19/114-22/21794-ІТ від 16.01.2023 року;

висновком експерта № СЕ-19/114-22/21796-ІТ від 20.01.2023 року;

висновком експерта № 19/114-23/2376-ІТ від 22.02.2023 року;

протоколом проведення слідчого експерименту від 04.04.2023 року та схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди;

протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2023 року та схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди;

протоколом проведення слідчого експерименту від 20.02.2023 року, схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди, ілюстративною таблицею до протоколу слідчого експерименту;

протоколом проведення слідчого експерименту від 14.02.2023 року, схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди, ілюстративною таблицею до протоколу слідчого експерименту;

показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 ;.

показаннями допитаного в судовому засідання свідка ОСОБА_13 ;

показаннями допитаного в судовому засіданні Свідока ОСОБА_14 ;

показаннями свідка ОСОБА_15 .

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апелянта про те, що нещасний випадок стався, оскільки ОСОБА_10 в стані алкогольного і наркотичного сп`яніння перебігала дорогу в невстановленому місці є повністю безпідставними та необґрунтованими, спростовуються переліченими вище доказами, які суд першої інстанції дослідив в повній мірі та надав належну оцінку.

Щодо апеляційних скарг представника цивільного позивача та представника цивільного відповідача, апеляційний суд вважає, що остання до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга представника цивільного позивача підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтями 23, 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у п.9 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення).

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до змісту Постанови Великої Палати Верховного суду від 15 грудня 2020 року розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а і моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 572/3209/17, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з наказом (розпорядженням) №147-к від 05.12.2022 року станом на момент вчинення ДТП ОСОБА_6 працював на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Успіх БМ». Шкоду потерпілій ОСОБА_10 він заподіяв у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків, а саме під час перевезення пасажирів автобусом марки «БАЗ А079.14» д.н.з. НОМЕР_2 за маршрутом №184. Вказаний приміський маршрут обслуговує перевізник ТзОВ «Успіх БМ».

Таким чином, шкода завдана протиправними діями обвинуваченим ОСОБА_6 під час виконання своїх службових обов`язків підлягає до відшкодування ТОВ «Успіх БМ».

Проте, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

В матеріалах справи наявний Висновком експерта № СЕ-19/114-23/4448-ПС від 31.03.2023 року, згідно з яким у підекспертної ОСОБА_10 наявні негативні зміни в емоційному стані (суб`єктивне відчуття напруженості, перманентний дискомфорт, занепокоєння, розчарування, плаксивiсть, тривожна настороженість, пасивне очікування загрози, наявність депресивних тенденцій, схильність до швидкої зміни настроїв, стурбованість, надмірна чутливість/вразливість, схильність до дратівливості, наявний депресивний та похмурий настрій, прояв нервозності, тремтіння, присутнє відчуття небезпеки, страху на певних людей, місця, об`єкти чи ситуації) та індивідуально-психологічних проявах (низька самооцінка, невпевненість у собі, пригніченість, нерішучість, страхи пов`язані з самопред`явленням, скритність, іноді навіть «аутизація» (прагнення до самотності), виявляє соціальну несміливість, незадоволеність собою, знижений оптимізм, почуття особистісної неповноцінності, особливо при порівнянні себе з іншими, ознаки відсутності інтересу до життя, нестача мотивації, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості та виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 09 грудня 2022 року приблизно о 20:00 год. у м. Львові по вул. Городоцька поблизу будинку №2, в результаті якої остання отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_10 спричинені страждання (на моральному рівні), які, з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_10 чинять суттєвий психотравмувальний ступінь ураження особистості.

У своєму висновку експерт порахував можливий орієнтовно-рекомендований розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_10 психічні та фізичні страждання (моральну шкоду) становить 864 (мінімальних заробітних плат на момент винесення рішення судом), що становить 5 788 800 грн.

Колегія суддів бере до уваги вказаний висновок, та вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що розмір відшкодування моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є занадто малим, щоб повністю компенсувати спричинені потерпілій моральні та фізичні страждання, оскільки суд першої інстанції не повністю врахував непоправимі втрати, яких зазнала потерпіла, а саме втрату ноги і наявність протезу, який викликає сильні незручності в буденному житті потерпілої, особу потерпілої, яка внаслідок ДТП стала особою з інвалідністю ІІІ групи, її молодий вік, перманентну зміну звичного способу життя потерпілої, неможливість останньої витримувати фізичні навантаження, факт того, що вона далі проходить лікування, а також неможливість повернення потерпілої до попереднього фізичного стану.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги представника цивільного позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, а розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути збільшений.

Доводи представника цивільного відповідача, про те, що позивач, обґрунтовуючи свої позивні вимоги наводив лише абстрактні посилання на наявність моральної шкоди, без доказового обґрунтування, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні висновки експерта, які повністю підтверджують шкоду здоров`ю, та ступінь тілесних ушкоджень, яких було завдано потерпілій ОСОБА_10 внаслідок ДТП, а також суттєві негативні зміни в її емоційному стані.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_9 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, одним із видів процесуальних витрат є витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Колегія суддів, вважає висновок суду першої інстанції про відмову потерпілій ОСОБА_10 у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на її користь помилковим, оскільки витрати на правову допомогу є одним із видів процесуальних витрат, та у разі ухвалення обвинувального вироку підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого. 07.11.2023 адвокатом ОСОБА_9 подано детальний опис наданих послуг з доданою квитанцією, тому розмір вказаних процесуальних витрат є підтвердженим та підлягає стягненню з обвинуваченого.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, тому в частині задоволення цивільного позову оскаржуваний вирок слід змінити, а в решті залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408,409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ТзОВ «Успіх БМ» адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині задоволення цивільного позову змінити.

Цивільний позов ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ТзОВ «Успіх БМ»( КОД у ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 2 000 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені процесуальні витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень.

В решті вирок Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою з моменту отримання копії ухвали в той же строк.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3