ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1088/24 Справа № 932/3857/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особи з інвалідністю І групи, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 03.05.2024 року приблизно о 15 год. 15 хв., він перебував біля гаража, який розташований біля будинку АДРЕСА_2 , знаючи, що у вищевказаному гаражі перебувають його знайомі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якими у останнього 02.05.2024 року стався словесний конфлікт.

Перебуваючи у вищевказаному місці у вищевказаний час, ОСОБА_7 , на ґрунті образ та бажання помститися потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за їхнє поводження з ним, маючи при собі заздалегідь заготовлену зброю (вид та модель досудовим розслідуванням не встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство двох осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та бажаючи настання смерті останніх, ОСОБА_7, взяв до рук попередньо заготовлену, невстановлену досудовим розслідуванням зброю, зайшов до вищевказаного гаражу, де перебували потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , і побачивши останніх здійснив один постріл з невстановленої досудовим розслідуванням зброї в сторону правого стегна ОСОБА_9 та близько п`яти-восьми пострілів з невстановленої досудовим розслідуванням зброї в сторону лівої гомілки і правої передньої порожнини ОСОБА_10 .

Вважаючи, що його умисні дії, направлені на заподіяння смерті двом особам досягли бажаної мети, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани правого стегна та потерпілому ОСОБА_10 у вигляді рани передньої правої порожнини і рани лівої гомілки.

Після вказаних подій, потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, лікарі якої надали останнім невідкладну медичну допомогу, чим врятували потерпілих від настання біологічної смерті.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися в закінченому замаху на умисне вбивство двох осіб, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, кваліфікуються за ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст.115 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , та обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 59 днів, тобто до 01 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

03.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК.

03.05.2024 о 18:20 годині ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та того ж дян йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та необґрунтованістю.

Вважає, що висновки слідчого судді про наявність ризику незаконного впливу на свідків та неможливість запобігання такому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обгрунтування зазначає, що на даний час ризик незаконного впливу на свідків відсутній, оскільки під час досудового розслідування вказані свідки були допитані, їхні показання зафіксовані у відповідних протоколах допиту та докази того, що дані свідки змінювали свої показання або надавали завідомо неправдиві показання, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, відповідно до відмітки у паспорті ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , характеризується позитивно, є інвалідом першої групи по зору з дитинства, має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, раніше не судимий, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, цивільної позов про відшкодування матеріальної або моральної шкоди до нього не пред`являвся, а ризики продовження чи повторення протиправної поведінки відсутні.

Таким чином, на переконання сторони захисту, для запобігання ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків достатнім є застосування стосовно нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою та покладенням певних обов`язків.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2024 року та постанови нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладеннях обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладенням відповідних обов`язків, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, та санкція п.1 ч.2 ст.115 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, доведені прокурором та встановлені слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюються стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан та сімейний стан, який одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю І групи, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, у вигляді домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними посилання сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, тобто можливості підозрюваного ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки такий ризик в частині незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчим суддею встановлений не був.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців, І групи інвалідності, позитивної характеристики, постійного місця проживання, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.183 КПК, правильно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 травня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.2 ст.15, п. 1 ч.2 ст.115 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів, тобто до 01 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3