Дата документу 07.05.2024Справа № 554/3723/24
Провадження № 1-кс/554/5182/2024
У Х В А Л А

07 травня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000089 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 майно, зокрема мобільний телефон марки «SAMSUNG», Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2; НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 в якому міститься мікро сім-картка оператора ПрАТ «ВФ Україна» (S/N:2604,0947,5789) та мікро сім-картка ПрАТ «Київстар»; мобільний телефон «Iphone 11», моделі: MHDA3FS/A, S/N: НОМЕР_4 , Imei 1: НОМЕР_5 , Imei 2: НОМЕР_6 , в якому міститься картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером: НОМЕР_7 ; банківську картку «monobank» із номером: НОМЕР_8 , банківську картку «ukrgasbank» із номером: НОМЕР_9 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та ідентифікаційний код на його ім`я; чорнові записи та інші документи. Просить визначити місцем зберігання названих речових доказів камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчими слідчого управління ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 19 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, за фактом того, що на території Полтавської області група осіб за попередньою змовою здійснюють втягнення осіб жіночої статі в заняття проституцією, з використанням їх уразливого стану та дії по забезпеченню заняття проституцією, тобто сутенерстві.

Із змісту клопотання слідує, що ОСОБА_5 , посягаючи на моральні засади суспільства, діючи з корисливих спонукань, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, вирішив забезпечувати діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі та отримувати прибуток від такої діяльності.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на сутенерство та втягнення осіб жіночої статі в заняття проституцією, ОСОБА_5 , маючи на меті обслуговування великої кількості клієнтів, а також необхідність у прийнятті замовлень та контактуванні з клієнтами і жінками, які будуть надавати інтимні послуги за грошову винагороду, вирішив залучити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до реалізації цих дій із метою організації виконання вище перелічених функцій незаконної діяльності в якості адміністратора.

Крім того, він же, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , будучи обізнаними про методи та способи роботи правоохоронних органів, з метою заняття сутенерством та втягнення осіб жіночої статі в заняття проституцією, з метою приховування своєї незаконної діяльності орендував кіоск, який розташований по вулиці Харківське шосе, що на території колишнього ринку «Шашличка» в місті Полтава для громадського харчування та відпочинку, в якому безпосередньо адміністратор приймав замовлення від клієнтів про надання інтимних послуг, а також орендував приміщення «Хостел», що також знаходиться за вищевказаною адресою, де особи жіночої статі, які знаходяться у скрутному матеріальному становищі, тобто перебувають в уразливому стані, повинні знаходиться для очікування клієнтів, яким надаються сексуальні послуги та безпосередньо надавати такі послуги за грошову винагороду.

02 травня 2024 року у зв`язку з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення та з метою врятування майна, на підставі ст. 233 КПК України, слідчим ВРЗЗКС СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «SAMSUNG», Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2; НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 із мікро сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ Україна» (S/N: НОМЕР_10 ) та мікро сім-карткою ПрАТ «Київстар», який поміщено до сейф пакету НПУ №PSP1110896; мобільний телефон «Iphone 11», моделі: НОМЕР_11 , S/N: НОМЕР_4 , Imei 1: НОМЕР_5 , Imei 2: НОМЕР_6 із карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» із номером: НОМЕР_7 , який поміщено до сейф пакету НПУ №WAR1170531; банківську картку «monobank» із номером: НОМЕР_8 , банківську картку «ukrgasbank» із номером: НОМЕР_9 , які поміщені до паперового конверту НПУ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та ідентифікаційний код на його ім`я, які поміщено до сейф пакету НПУ №PSP 1110898, а також чорнові записи та інші документи, які поміщені до сейф пакету НПУ №SUD 3104160.

Постановою слідчого від 02 травня 2024 року вищезазначене майно визнане речовими доказами в кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вказане майно являється речовими доказами в кримінальному провадженні, так як є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просить накласти на нього арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Разом з тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить слідчий, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 майно, зокрема мобільний телефон марки «SAMSUNG», Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2; НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 в якому міститься мікро сім-картка оператора ПрАТ «ВФ Україна» (S/N:2604,0947,5789) та мікро сім-картка ПрАТ «Київстар»; мобільний телефон «Iphone 11», моделі: MHDA3FS/A, S/N: НОМЕР_4 , Imei 1: НОМЕР_5 , Imei 2: НОМЕР_6 , в якому міститься картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з номером: НОМЕР_7 ; банківську картку «monobank» із номером: НОМЕР_8 , банківську картку «ukrgasbank» із номером: НОМЕР_9 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та ідентифікаційний код на його ім`я; чорнові записи та інші документи, до скасування арешту майна у визначеному нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9