ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2024 року задоволено клопотання заступника начальника ВП №1 ( м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 травня 2024 року.

Строк тримання під вартою встановлено рахувати з 01.04.2024 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 270 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 817 560 грн та покладено на нього відповідні обов`язки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави в розмірі 242 240 грн.

Вважаючи вказану ухвалу постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вказує, що слідчий суддя неправомірно встановив великий та завідомо непомірний розмір застави, яка перевищила

________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 722/226/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-сс/822/108/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

максимальний розмір застави більше ніж у три рази.

Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і розмір застави в даному випадку визначається від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, однак слідчий суддя, всупереч вимогам КПК, вийшов за вказані межі.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 має складне матеріальне становище, є тимчасово безробітним, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, він здійснює догляд за хворим батьком.

Стверджує, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні, є суперечливими, не відповідають дійсності та стороною обвинувачення не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Слідчим суддею з клопотання встановлено, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України № 2102-1Х, введено в Україні воєнний стан, який продовжено відповідно до указу Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв?язку з чим введено обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами, вчинив злочин, пов?язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 за вказівкою невстановленої слідством особи, за обумовлену нею грошову винагороду, 29.03.2024 року прибув у м. Дунаївці Хмельницької області, де зустрів раніше підшуканих невстановленою слідством особою чоловіків з числа громадян країни, яким достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Кельменці Дністровського району; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя м. Харків; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя м. Теребовля Тернопільської області.

Надалі ОСОБА_6 , діючи на виконання раніше розробленого невстановленою слідством особою плану, близько 21.00 год. 29.03.2024 року організував посадку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до автомобіля марки «Мерседес Спринтер» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Продовжуючи свої протиправні дії, шляхом сприяння переміщенню вищевказаних осіб до державного кордону України, ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля марки «Мерседес Спринтер» державний номерний знак НОМЕР_2 та вирушив в напрямку м. Новодністровськ Чернівецької області. Перебуваючи 30.03.2024 року, точний час органом досудового розслідування не встановлений, у м. Новодністровськ Чернівецької області, ОСОБА_6 спільно з невстановленою слідством особою організував поселення вищезгаданих громадян до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого за адресою: мікрорайон « АДРЕСА_2 , а також пізніше провели ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 інструктаж щодо порядку подальшого перетину державного кордону України, надавши відповідні поради та вказівки щодо порядку безпосереднього переходу через державний кордон України та подальших їх дій на території Республіки Молдова.

У подальшому, 01.04.2024 року близько 13.00 год. ОСОБА_6 на автомобілі марки «Мерседес Спринтер» державний номерний знак НОМЕР_3 забрав з готелю «Діброва» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких розмістив у вантажному відсіку транспортного засобу та розпочав рух в напрямку розмежування ділянки державного кордону України та Республіки Молдова. Близько 14.00 год. 01.04.2024 року автомобіль марки «Мерседес Спринтер» державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , всередині якого знаходились ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, був зупинений працівниками ДПСУ та УСБУ в Чернівецькій області під час руху по території прикордонно-контрольованого району між населеними пунктами с. Михалкове та с. Непоротове Дністровського району Чернівецької області.

01.04.2024 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

02.04.2024 року ОСОБА_6 оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний та захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисту та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність сукупності вагомих доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає доведеними та неспростованими ризики, передбачені ст.177 КПК України, наведені у клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним переправленням громадян України через державний кордон України під час воєнного стану в Україні, з метою власного збагачення, за що законом передбачене покарання від 7 до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому, враховуючи тяжкість ймовірного покарання, існує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду.

Окрім того, колегія суддів вважає доведеним ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показань та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному відомі інші особи, які займалися організацією незаконного перетину особами державного кордону.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 обґрунтовується тим, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, врахувавши дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчим суддею зроблено вірний висновок про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Посилання захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_6 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та хворого батька не є, із врахуванням наведених вище обставин, характеру кримінального правопорушення, підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу та не свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказані обставини не були стримуючими факторами та не запобігли злочину, у вчиненні якого ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється.

Також, колегія суддів зауважує, що підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, не має офіційних джерел доходів, тому існує обґрунтований сумнів у тому, що він утримує своїх неповнолітніх дітей та хворого батька, як про це твердить захист в апеляційній скарзі.

Таким чином, врахувавши наведені обставини, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Окрім того, слідчим суддею, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, визначено заставу, яка гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі її внесення.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Межі розміру застави залежать, зокрема, і від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, частиною 5 вказаної статті регламентовано, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину з корисливих мотивів, обставин інкримінованого злочину, а саме того факту, що останній підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним переправленням громадян України через державний кордон України під час воєнного стану в Україні, з метою власного збагачення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, інші фактичні обставини кримінального провадження, в даному конкретному випадку, визначив заставу у розмірі 270 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та відповідає меті застосування запобіжного заходу з чим погоджується колегія суддів.

Підстав вважати визначену заставу неправомірною в колегії суддів немає, оскільки з пояснень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , встановлено, що за перенаправлення їх через державний кордон, ОСОБА_6 було отримано від них загалом близько 20 тисяч доларів США, що перевищує визначений розмір застави.

Враховуючи наведене вище, є непереконливими посилання сторони захисту на непомірність застави для ОСОБА_6 через його скрутне матеріальне становище.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував повною мірою обставини, які передбачені ст. 178 КПК України та на які посилається захист в апеляційній скарзі.

Таким чином, ухвала слідчого судді за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) ОСОБА_13 , підпис) (ПІБ)

10.04.2024 року

(дата засвідчення копії)