ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1956/24 Справа № 188/561/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000010 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, освіта середня, не працює, особа з інвалідністю не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_7 визначно винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із розстрочкою виплати на строк 12 місяців по 1 417 гривень щомісячно.

Окрім того, судом вирішено питання про долю речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду, ОСОБА_7 у період часу з 01.08.2023 по 15.08.2023 (точні дата та час не встановлено), перебуваючи на північній околиці с. Хороше Синельниківського району Дніпропетровської області, побачив дикоростучі рослини коноплі, після чого у нього виник протиправний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для власного вживання без мети збуту.

ОСОБА_7 , реалізуючи цей умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, з метою подальшого вживання, усвідомлюючи, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, на території України забороняється, у вказаний період часу руками зірвав листя із гілками та стеблами з рослин коноплі, таким чином незаконно придбавши наркотичні засоби без передбаченого законом дозволу, без мети збуту, які приніс до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та поклав сушитись на території домоволодіння.

16.01.2024 працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку території домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 за присутності понятих було виявлено та вилучено сухі рослині коноплі, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу у перерахунку на суху речовину складає 9,90 грама, 31,25 грама, 32,98 грама, 39,91 грама, 9,50 грама, 6,61 грама.

Отже, ОСОБА_7 , незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту для власного вживання загальною масою в перерахунку на висушену речовину 130,15 грама.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури просить вирок суду першої інстанції змінити, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 К України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 К України розстрочити виплату штрафу ОСОБА_7 у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, рівними частинами на строк 12 місяців (один рік), встановивши суму виплати штрафу у розмірі 1417 грн щомісячно протягом 11 місяців у строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому даний вирок набере законної сили та один платіж протягом 12-го місяця до останнього дня цього місяця у розмірі 1413 грн.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Так, прокурор вказує, що суд, застосовуючи рострочку виплати штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., прийняв рішення про розстрочку виплати штрафу на строк 12 місяців по 1417 грн, що дорівнює сумі в розмірі 17004 грн і перевищує покарання призначене судом (1000,2 нмдг).

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, з підстав зазначених в апеляційній скарзі першого заступника керівника обласної прокуратури.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення апеляційної скарги першого заступника керівника обласної прокуратури.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційних скарг.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, фактичні обставини кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, апеляційний суд зазначає таке.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру, та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами судового розгляду.

З цією вимогою кореспондуються вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення судового рішення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з до

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаних вимог закону України суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Так, з оскаржуваного вироку видно, що суд призначив покарання ОСОБА_7 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн..

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Застосовуючи розстрочку виплати штрафу, суд повинен встановити: загальний строк (до одного року); періодичність виплат певних сум (частин) штрафу; розмір частини штрафу, яку повинен сплатити засуджений у відповідний період.

Згідно з ч. 2 ст. 26 КВК України, у разі призначення штрафу з виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати розстрочкою штраф у розміри та строки, встановлені вироком суду.

Суд, з урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_7 , прийняв рішення про розстрочку виплати штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на строк 12 місяців по 1417 грн. щомісячно.

Між тим, таке визначення щомісячних виплат штрафу, сумі складає 1000,2 нмдг, що становить 17004 грн., тобто фактично є більшим ніж призначене обвинуваченому покарання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 413, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого застосувавши положення ч. 4 ст. 53 КК України, визначив обвинуваченому щомісячні виплати штрафу, які в сумі перевищують призначене ним покарання, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначення покарання.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та погоджуючись з ними приходить до висновку про необхідність її задоволення та зміни вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 К України розстрочити виплату штрафу ОСОБА_7 у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, рівними частинами на строк 12 місяців (один рік), встановивши суму виплати штрафу у розмірі 1417 грн щомісячно протягом 11 місяців у строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому даний вирок набере законної сили та один платіж протягом 12-го місяця до останнього дня цього місяця у розмірі 1413 грн.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4