Дата документу 24.06.2024 Справа № 335/5895/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/5895/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/400/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2024 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця - санітара 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 7 штурмової роти 3 штурмового батальйону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 липня 2024 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 121120 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 був призваний по мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, носіння вибухових пристроїв та бойових припасів, у невстановлених досудовим слідством особи, спосіб, час та місці, придбав один бойовий підпал «JVA 1634» фінського виробництва та бойовий корпус гранати «m-50» фінського виробництва, з метою подальшого носіння, зберігання, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 26 травня 2024 року, продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на носіння вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 проходив неподалік від будинку АДРЕСА_3 , здійснюючи дії по переміщенню придбаних вибухових пристроїв та бойових припасів при собі, де був зупинений працівниками поліції, якими 27 травня 2024 року в період часу з 02 години 24 хвилин по 02 годину 44 хвилин у останнього вилучено вищевказані предмети, які згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Запорізькій області є:

- бойовим підпалом «JVA 1634» фінського виробництва;

- бойовим корпусом гранати «m-50» фінського виробництва.

Після чого, ОСОБА_7 , був затриманий працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно з висновком експерта від 27 травня 2024 року №СЕ-19/108-24/9918 - ВТХ, надані на дослідження предмети а саме: предмет циліндричної форми являється корпусом бойової оборонної осколкової ручної гранати М/50 промислового виготовлення ( виробництва Фінляндії) та містить заряд бризантної вибухової речовини; предмет складної форми являється бойовим підривачем марки JVA 1634 промислового виготовлення (виробництва Фінляндії), який до бойових припасів не відноситься, але являється самостійним вибуховим пристроєм та відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) містить в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухових речовин. Наданий на дослідження корпус бойової оборонної осколкової ручної гранати М/50 в конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим підривачем марки JVA 1634 являється бойовою оборонною осколковою ручною гранатою М/50 промислового виготовлення, яка являється вибуховим пристроєм військового призначення та відноситься до бойових припасів.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, носінні вибухових пристроїв та бойових припасів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

27 травня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000704 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

26 травня 2024 року о 23 год. 20 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, визначити помірну заставу.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину визнає, не заперечує свою причетність до скоєння злочину, показав, що вчинив правопорушення необдумано, оскілки мав намір добровільно видати правоохоронним органам вибуховий пристрій, зберігав для самооборони, застосовувати його не мав наміру, не намагався покинути місце скоєння злочину, був затриманий працівниками поліції, яким добровільно на їх прохання видав бойову гранату, яка залишилась у нього після повернення додому з місця служби.

Вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що підозрюваний має місце постійного проживання в м. Запоріжжя, де проживає з рідними, ризики, вказані в клопотанні не доведені та не знайшли свого підтвердження у суді, а ґрунтуються лише на припущеннях.

Зазначає, що встановлено непомірний розмір застави, підозрюваний ОСОБА_7 стверджує, що готовий співпрацювати зі слідством, не намагатиметься переховуватися, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вказав що цивільна дружина підозрюваного є вагітною.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що в нього вагітна дружина.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та існують ризики у даному кримінальному провадженні, яки можливо попередити виключно шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існує, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що відповідно до матеріалів провадження підозрюваний ОСОБА_7 перебуває у розшуку через самовільне залишення військової частини, що також вказує на високу вірогідність вчинення ним спроб для переховування від органів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Отже, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтований та підтверджений.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце проживання, готовий співпрацювати зі слідством, не намагався покинути місце скоєння злочину, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги про встановлення непомірного розміру застави, то слід зазначити, що розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу та наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що призначення застави саме в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявному ризику, і такий розмір застави, з урахуванням даних про особу підозрюваного та обставин справи, не є непомірним для нього.

При цьому, колегія суддів зазначає, що визначений слідчим суддею розмір не є максимальним розміром, який визначений в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення розміру застави, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаного ризику, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 липня 2024 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 121120 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4