Справа № 443/1401/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/51/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 23.12.2021 у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дем`янка Лісна Жидачівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого директором КП«Журавно-Водоканалсервіс», зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Жидачів Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_2 , не працюючого, з базовою середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Бережниця Жидачівського району Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_3 , не працюючого, з базовою середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.28, ч.1 ст. 239 КК України, та звільнених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисника- адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 23.12.2021, якою звільнено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 239 КК України, на підставі ст. 45 КК України.

Закрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 239 КК України (внесеного до ЄРДР за реєстраційним № 0000765 від 24.09.2020).

Закрито провадження за цивільним позовом прокурора ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням шкоди з підстав відсутності предмету спору.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 21 737 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять сім) грн 52 коп (у рівних частинах по 7 245.84 грн з кожного).

Вжиті заходи забезпечення кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.05.2020, у виді арешту майна (у справі №461/2221/20 провадження №1-кс/461/3379/20) скасовано.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , у зв`язку із неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити стосовно ОСОБА_9 вирок, яким його визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 239 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинувачених, апелянт вважає, що ухвала суду в частині обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що до вчинення злочину за ч.2 ст. 28- ч.1 ст. 239 КК України ОСОБА_9 був обвинувачений у вчиненні злочину за ч.2 ст. 286 КК України і обвинувальний акт по цій справі перебуває в Бучацькому районному суді Тернопільської області. Відповідно ОСОБА_9 не може вважатися таким, що вчинив злочин вперше. Тобто відсутні підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. Покликання суду про відсутність обвинувального вироку по іншій справі не може бути достатнім аргументом для встановлення такої ознаки як вчинення кримінального правопорушення вперше, оскільки складання обвинувального акту відносно особи є однією із стадій притягнення особи до відповідальності, яка вказує на наявність в діях особи ознак кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в період часу з лютого 2020 року по 20 травня 2020 року, за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання прибутку, отримуючи від суб`єктів господарювання грошові кошти за перевантаження, транспортування та захоронення спеціально відведених місцях твердих побутових відходів, всупереч вимогам природоохоронного законодавства України, а саме: статті 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 46 Закону України «Про охорону земель» та статті 35-1 Закону України «Про відходи», діючи спільно, із використанням спеціальної та вантажної техніки, здійснили незаконне захоронення в грунт побутових відходів на загальній площі 1729 м2 на території земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:1308, що розташована на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області та яка перебуває у державній власності, чим спричинили псування (забруднення та засмічення) земель твердими побутовими відходами, що в свою чергу заподіяло екологічну шкоду довкіллю, елементом та вторинним проявом якої є небезпека заподіяння шкоди життю та здоров`ю людини, що виражається у повній або частковій утраті життєзабезпечувальних функцій організму, заподіявши збитків державі на суму 58 866 гри 93 коп.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заявили клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України на підставі статті 45 КК України та закриття стосовно них кримінального провадження, про що подали до суду відповідне клопотання. Суду зазначили, що вони повністю визнають вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро каються, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодували заподіяні збитки.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_12 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибули з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавали.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 про задоволення апеляційної скарги, міркування захисника-адвоката ОСОБА_11 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_9 , які просили залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

У даному кримінальному провадженні у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заявили клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 239 КК України на підставі ст. 45 КК України та закриття стосовно них кримінального провадження, про що подали до суду відповідне клопотання. Суду зазначили, що вони повністю визнають вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро каються, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодували заподіяні збитки.

У подальшому, незважаючи на незгоду прокурора щодо звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, судом першої інстанції було прийнято рішення про звільнення за ст. 45 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 239 КК України всіх обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Вчинене ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України, є необережним нетяжким злочином.

Свої доводи суддя мотивував тим, що на час вирішення клопотання в суді першої інстанції аргументи прокурора про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України суд вважав помилковими виходячи із принципу презумпції невинуватості, який проголошений у ст. 62 Конституції України та знайшов своє відображення у ч.2 ст. 2 КК України, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У зв`язку з відсутністю обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутні були і підстави стверджувати, що ОСОБА_9 вважається таким, що раніше вчинив кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого переконання про наявність всіх обов`язкових умов, передбачених ст. 45 КК України, для звільнення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

Обставин, які б виключали можливість звільнення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 239 КК України, та закриття цього кримінального провадження у зв`язку із дійовим каяттям, судом не встановлено.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду (ст.45 КК України).

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності підстав, передбачених у ст. 45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки коли не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Прокурор в апеляційній скарзі покликається, що під час судового розгляду суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.1 ст. 239 КК України, вже був обвинуваченим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обвинувальний акт за яким перебуває на розгляді Бучацького районного суду Тернопільської області.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції прокурорами не було надано жодного документу на підтвердження притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності на підставі рішення іншого суду. Відповідно матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначеної прокурором обставини.

Станом на березень 2024 року в ЄДРСР стосовно ОСОБА_9 відсутній обвинувальний вирок в іншому провадженні, який би набув законної сили.

Крім того апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 на даний час мобілізований та проходить військову службу в зоні бойових дій.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 23.12.2021, якою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 239 КК України, на підставі ст. 45 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: