КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 22 травня 2024 року апеляційну скаргупредставника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на вилучене майно 03.04.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- упаковку від сім-картки разом із слотом до неї «Київстар» на номер телефону НОМЕР_1 ; слот від сім-картки «лайф» на номер телефону НОМЕР_2 ; дві банківські картки «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 (синього кольору), та № НОМЕР_4 (золотого кольору), що поміщено до спецпакету RIC2021134;

- мобільний телефон марки iPhone 14, IMEI1 НОМЕР_5 , IMEI2 НОМЕР_6 , s/n НОМЕР_7 , без сім-картки та у прозорому чохлі, що поміщено до спецпакету NPU1506616;

- ноутбук марки ASUS, модель K53S, № НОМЕР_8 , без акумуляторної батареї, та з зарядним пристроєм до нього, що поміщені до спецпакету NPU1404906.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею порушено право на захист, оскільки представнику власника майна не надано матеріали клопотання на ознайомлення.

На думку апелянта, арештоване майно не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України, оскільки воно не є засобом чи знаряддям вчинення злочину та не зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що ноутбук не містить логічного захисту, а пароль доступу до телефону повідомлено слідчому під час обшуку.

Крім того, клопотання подано із пропущенням строку, оскільки обшук проведено 03 квітня 2024 року, а клопотання в суді зареєстровано 09 квітня 2024 року.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча його повідомлено у встановленому законом порядку про час та дату розгляду апеляційної скарги. Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 24 квітня 2024 року на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28 червня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000321, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 369 КК України.

В клопотанні прокурор зазначив, що до Київської міської прокуратури надійшли матеріали управління Служби безпеки України в Житомирській області щодо можливих фактів привласнення за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, одного з лікувальних закладів, а також суб?єктів господарювання, бюджетних коштів, виділених на закупівлю медичного обладнання, фармацевтичних товарів тощо.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи шляхом надання неправомірної вигоди службовій особі Комунального підприємства «Лікарня № 1» Житомирської міської ради забезпечували перемогу у проведених державних закупівлях фармацевтичних товарів, тощо.

Надалі службові особи Комунального підприємства «Лікарня № 1» Житомирської міської ради, володіючи узагальненою інформацією щодо потреб та обсягів закупівель використовуючи своє службове становище, через невстановлених на даний час осіб, які в тому числі готують медико-технічні вимоги до предмет закупівлі під конкретного виробника, що забезпечувало перемогу в публічних закупівлях комерційним структурам та іншим суб`єктам господарювання.

Так, в ході проведення двадцяти двох публічної закупівлі за період часу з лютого 2022 по листопад 2023 років на загальну суму 10 886 728,60 грн., з метою забезпечення перемоги у торгах ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 та в подальшому ФОП ОСОБА_10 , в порушення наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1749 від 23.12.2015 «Про затвердження національного класифікатора України ДК 021:2015, наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України» від 15.04.2020 № 708 «Про затвердження Порядку визначення предмета закупівлі» під час придбання медичних матеріалів, тощо внесла попередньо погоджену тендерну документацію постачання.

Також, з особистого банківського рахунку ОСОБА_10 13.04.2022, 25.06.2022, 07.09.2022, 05.10.2022, 15.12.2022, 01.01.2023, 09.03.2023, 10.04.2023, 19.04.2023, 19.04.2023, 29.05.2023, 30.06.2023, 08.02.2023, 31.08.2023, 09.10.2023, 10.11.2023 перераховано на банківський рахунок (картку) грошові кошти на загальну суму 131 074,80 грн. належний уповноваженій особі КП "Лікарня №1" Житомирської Міської Ради ОСОБА_5 та 07.11.2022 перераховано на банківський рахунок (картку) належний ОСОБА_11 18000,00 грн.

03 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де наразі проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого вилучено речі.

Постановою слідчого ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 від 03 квітня 2024 року вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

04 квітня 2024 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_7 направив поштовим зв`язком до Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на майно, яке вилучено під час проведення 03 квітня 2024 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000321, про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження та її зв`язок із кримінальним правопорушенням.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Доводи апелянта, що арештоване майно не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України є необґрунтованими, оскільки постановою слідчого ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 від 03 квітня 2024 року вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з огляду на те, що вони можливо були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак у відповідності до ст. 98 КПК України є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги, що клопотання подано із пропущенням строку, оскільки обшук проведено 03 квітня 2024 року, а клопотання в суді зареєстровано 09 квітня 2024 року, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами провадження. До матеріалів клопотання долучено конверт (а.с. 36), з якого вбачається, що клопотання прокурором направлено поштою 04 квітня 2024 року, тобто у передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України строк.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15

Єдиний унікальний № 752/5348/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Справа № 11сс/82/3497/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК