Справа № 308/8610/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000126 від 05.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000126 від 05.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2024 за №0000126.

Досудовим розслідування встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.03.2024 та в невстановленому місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою незаконного збагачення.

04.03.2024 ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, в ході телефонної розмові повідомила свідку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що може організувати переправлення його через державний кордон України за грошову винагороду в сумі 7000 доларів США шляхом виготовлення документів, які нададуть йому ( ОСОБА_7 ) право на виїзд за межі України, однак для цього у ОСОБА_7 повинна бути особа, яка являється його близьким родичем (мама, дружина тощо) щодо якої необхідно буде виготовити потрібні медичні довідки, для подальшого оформлення «опікунства» з боку ОСОБА_7 на таку особу.

Надалі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, 21.03.2024 о 13 год. 45 хв., у ході контролю за вчиненням злочину, під час зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , остання надала вказівки й поради ОСОБА_7 щодо особливостей його незаконного переправлення через державний кордон України та пояснила, що відносно близького родича ОСОБА_7 будуть виготовлені документи, відповідно до яких такий родич потребуватиме стороннього догляду, а також проінформувала ОСОБА_7 які саме документи необхідно надати з метою виготовлення таких медичних документів. Крім цього, реалізовуючи свій умисел на незаконне збагачення та для гарантії наміру перетнути державний кордон України, ОСОБА_4 висунула свідку ОСОБА_7 вимогу передати їй так званий завдаток у сумі 2000 доларів США.

У подальшому, 24.03.2024 о 16 год. 50 хв., ОСОБА_7 , у ході контролю за вчиненням злочину, на виконання вимоги ОСОБА_4 знаходячись на парковці ресторану «Карась» в місті Хуст, ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 аванс у розмірі 2000 доларів США за організацією ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України шляхом виготовлення відповідних документів.

Надалі, 13.05.2024 в невстановлений досудовим розслідуванням точний час, та у невстановленому місці, але на території Закарпатської області, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, використовуючи мобільний додаток «Viber» у ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомила останньому, що за незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України необхідно вже передати іншу суму, ніж раніше було домовлено, а саме: до раніше наданого авансу у розмірі 2000 доларів США доплатити ще 6500 доларів США (загальна сума 8500 доларів США), оскільки зазначені грошові кошти наступного дня, тобто 14.05.2024 необхідно буде надати перед перетином державного кордону України невстановленим на даний час досудовим розслідуванням особам у приміщенні КНП «Хустська консультативна поліклініка Хустської міської ради» та, своєю чергою, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_7 , що для того, щоб останній не переживав за грошові кошти, які він надасть, то ОСОБА_4 напише розписку про отримання всієї суми.

Надалі, реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою отримання незаконного прибутку, 14.05.2024 близько 12 год. 40 хв., у ході контролю за вчиненням злочину, під час зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, провела його до одного з кабінетів в КНП «Хустська консультативна поліклініка Хустської міської ради», де вже перебувала достовірно невстановлена особа. Так, перебуваючи в зазначеному кабінеті, 14.05.2024 близько 12 год. 45 хв., ОСОБА_4 надавала поради та вказівки ОСОБА_7 відносно особливостей протиправного переправлення його через державний кордон України та додатково повідомила, що вона ( ОСОБА_4 ) напише розписку про отримання всієї суми грошових коштів, а передати такі кошти треба буде особі на ім`я ОСОБА_9 , яка має прийти пізніше.

У подальшому, 14.05.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, до зазначеного кабінету зайшла ОСОБА_10 , та яка, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, передала фіктивні медичні документи на ім`я ОСОБА_11 , тобто на маму свідка ОСОБА_7 , та які можуть бути підставою для перетину державного кордону України та додатково повідомила ( ОСОБА_10 ) про особливості та механізми незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України.

Того ж дня, тобто 14.05.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Разом з тим, 14.05.2024 в період з 16.17 по 17.18 год., відповідно до положень ст. ст. 233, 237 КПК України, у зв`язку із наявністю невідкладної необхідності, що було пов`язано із безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, було проведено обшук в приміщенні кабінету №13 Комунальне некомерційне підприємство «Лікувально-діагностичний центр» Хустської міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: з особистої сумки, належної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 грошові кошти в сумі: 2700 доларів США, 400 євро, 3300 гривень та мобільний телефон марки «iPhone 15» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_2 .

15.05.2024 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що вищеперераховане майно, речі та документи, вилучені у ході обшуку в приміщенні кабінету №13 Комунальне некомерційне підприємство «Лікувально-діагностичний центр» Хустської міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , підпадають під ознаки, перераховані у ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме є носіями збереження інформації, використовувалися як засоби при вчиненні даного злочину із незаконного переправлення осіб через кордон, а грошові кошти як майно, отримане в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є речами і документами, що містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Зокрема, грошові кошти, які вилучені, є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в якості винагороди. Мобільний телефон, вилучений в ході обшуку з наявними в них сім-карткою є речовим доказом, оскільки містять у собі відомості щодо контактів (телефонних дзвінків, смс-повідомлень та контактів в Інтернет мережі), та підтверджують факт спілкування із іншими особами, що можуть бути причетними до вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор вказує, що в органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна. При цьому у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, прокурор просить накласти арешт на речі та документи, які були вилучені 14.05.2024 під час проведення обшуку в приміщенні кабінету №13 Комунальне некомерційне підприємство «Лікувально-діагностичний центр» Хустської міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: з особистої сумки, належної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 грошові кошти в сумі: 2700 доларів США, 400 євро, 3300 гривень та мобільний телефон марки «iPhone 15» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_2 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому слідчий, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_13 , подав заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі у зв`язку з проведенням невідкладених слідчих дій.

Володілець майна ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилася, при цьому її представник адвокат ОСОБА_14 подав заяву, згідно з якою просить розгляд клопотання про арешт майна розглянути без їх участі та відмовити у задоволенні клопотання, надавши письмові заперечення на клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

У письмових запереченнях адвокат зазначає, що як свідчать матеріали кримінального провадження, як на момент обшуку, так і на даний час час розгляду слідчим суддею клопотання письмове повідомлення про підозру чи зміну підозри ОСОБА_12 не вручено і їй не пред`являлося жодної підозри у кримінальному провадженні, в рамках якого внесено клопотання про арешт майна. На даний час грошові кошти та вилучений телефон оглянуті, як слідчим, так і за участю експерта-криміналіста, при цьому жодних ознак їх помічення, що давало б підстави слідству стверджувати, що дані кошти були використані в процесі проведення НСРД в якості спеціальних імітаційних засобів не встановлено. Всупереч вимог ч. 11 ст. 170 КПК України у клопотанні не вказано жодної підстави, яка би обґрунтовано свідчила про те, що зазначене майно може бути втрачено, пошкоджено чи використано таким чином, що може перешкодити кримінальному провадженню. В ході судового розгляду не підтвердився факт того, що дані грошові кошти, мобільний телефон, які належить на праві особистої власності та вилучений у ОСОБА_12 набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення або на які було спрямоване кримінальне правопорушення. Крім того, слідчим та прокурором не доведено існування достатніх підстав вважати, що арештоване майно може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. У зв`язку з цим просить відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 05.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, гр. ОСОБА_15 та гр. ОСОБА_15 , діючи за попередньої змовою із іншими наразі невстановленими особами, налагодили схему незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду з корисливих мотивів. Крім того, службова особа, за попередньою змовою з іншими наразі невстановленими особами, організувала схему незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду шляхом підроблення офіційних документів.

З протоколу обшуку від 14.05.2024 вбачається, що 14.05.2024 у з період з 16.17 по 17.18 год., слідчим у порядку ст. 233 КПК України проведено обшук в приміщенні кабінету №13 Комунального некомерційного підприємства «Лікувально-діагностичний центр» Хустської міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: з особистої сумки, належної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 грошові кошти в сумі: 2700 доларів США, 400 євро, 3300 гривень та мобільний телефон марки «iPhone 15» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 15.05.2024 вищезазначені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Оцінивши наведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно, що було вилучено 14.05.2024 під час проведення обшуку в приміщенні кабінету №13 Комунального некомерційного підприємства «Лікувально-діагностичний центр» Хустської міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: з особистої сумки, належної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мобільний телефон марки «iPhone 15» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_2 , є доказом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання у цій частині з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що клопотання слідчого у частині накладення арешту на грошові кошти в сумі: 2700 доларів США, 400 євро, 3300 гривень, не містить виклад обставин на підтвердження того, що дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та має відношення до цього кримінального провадження.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу наведених норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, із тексту клопотання у частині накладенні арешту на грошові кошти вбачається, що воно складається з викладення змісту фактичних обставин можливого кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування, та посилання на ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Наведене, своєю чергою, ставить під сумнів доводи сторони обвинувачення про достатність підстав для накладення арешту на грошові кошти.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Між тим, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування під час складання даного клопотання про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині вимог клопотання про накладення арешту на грошові кошти.

На переконання слідчого судді, прокурор у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні у частині накладення арешту на вказані грошові кошти.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на грошові кошти.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні решти вимог клопотання, а саме накладення арешту на грошові кошти слід відмовити з підстав не доведення особою, що подала клопотання, необхідності такого арешту.

За наведених обставин, тимчасово вилучене майно, яке не має відношення до цього кримінального провадження, слід повернути особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_12 , а саме: грошові кошти в сумі: 2700 доларів США, 400 євро, 3300 гривень.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 169, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 14.05.2024 під час проведення обшуку в приміщенні кабінету №13 Комунального некомерційного підприємства «Лікувально-діагностичний центр» Хустської міської ради, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: з особистої сумки, належної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мобільний телефон марки «iPhone 15» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_2 .

Тимчасово вилучене майно, яке не має відношення до цього кримінального провадження, повернути особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: грошові кошти в сумі: 2700 доларів США, 400 євро, 3300 гривень.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1