Справа № 204/1934/24
Провадження №1-кп/204/760/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001217 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2013 року, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2024 року прокурор відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0001217 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначив, що на адресу Державного бюро розслідувань надійшла заява заступника Міністра юстиції України Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_5 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 20 червня 2019 року у справі «Балей проти України», відповідно до якого було встановлено, що працівники Волноваського районного відділу міліції ГУ МВС в Донецькій області незаконно затримали ОСОБА_4 та, з метою отримання зізнавальних показань щодо вбивства, спричинили останньому тілесні ушкодження. Також, 05 серпня 2019 року Генеральною прокуратурою України розпочато кримінальне провадження № 0001686 за ч. 1 ст. 125 КК України. До Генеральної прокуратури України надійшов лист заступника Міністра юстиції України Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_5 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Балей проти України». Встановлено, що 20 серпня 2019 року Європейським судом з прав людини ухвалено остаточне рішення у справі «Балей проти України» (заява № 34199/09). Європейський суд з прав людини у цій справі констатував порушення матеріального і процесуального аспекту ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з жорстоким поводженням із заявником з метою отримання його зізнавальних показань та непроведенням органами влади ефективного розслідування такого поводження, а також порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у зв`язку із незаконним триманням його під вартою. Кримінальне провадження № 0001692 розпочато Генеральною прокуратурою України 05 серпня 2019 року за ч. 2 ст. 365 КК України. За фактом повідомлення Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Балей проти України», за фактом перевищення службових повноважень працівниками правоохоронних органів, які супроводжувалися насильством. Кримінальне провадження № 001698 розпочато Генеральною прокуратурою України 06 серпня 2019 року за ч. 1 ст. 365 КК України. До Генеральної прокуратури України надійшов лист заступника Міністерства юстиції України - Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_6 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Балей проти України». Встановлено, що 20 липня 2019 року Європейським судом з прав людини ухвалено остаточне рішення у справі «Балей проти України» (заява № 34199/09). Європейський суд у цій справі констатував порушення матеріального та процесуального аспекту ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з жорстоким поводженням із заявником з метою отримання його зізнавальних показань та непроведенням органами влади ефективного розслідування такого поводження, а також порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у зв`язку із незаконним триманням його під вартою. Здійснення досудового розслідування вказаних кримінальних проваджень доручено слідчим першого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську. 03 вересня 2019 року процесуальним керівником матеріали кримінальних проваджень № 0001686, № 0001692 та № 001698 об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно єдиний номер № 0001686. 23 березня 2020 року процесуальним керівником об`єднано кримінальні провадження № 0001217 та № 0001686 в одне, з присвоєнням єдиного номеру № 0001217. На даний час кримінальне провадження розслідується за ч. 2 ст. 365 КК України. З моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з 2008 року минуло п`ятнадцять років, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення сплив. Органом досудового розслідування вживались усі можливі заходи щодо встановлення місця знаходження як самих потерпілих по справі, так і осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Крім того, всіма вжитими заходами, орган досудового розслідування намагався відновити та витребувати матеріали, документи, які свідчили про застосування насильства з боку правоохоронних органів. Отримати документи та встановити обставини вищевказаних подій та протиправних дій, вчинених з боку працівників правоохоронних органів України стосовно ОСОБА_7 з об`єктивних причин на теперішній час не виявляється можливим. Крім того, слід зазначити, що Європейським судом з прав людини у рішенні від 30 листопада 2022 року у справі «Україна та Нідерланди проти Росії» (заяви № 8019/16, 43800/14 та 28525/20) встановлено, що починаючи з 11 травня 2014 року території Донецької та Луганської областей опинились поза контролем Уряду України. Таким чином, органи влади втратили доступ до документів, матеріалів і справ, що залишилися на тимчасово окупованих територіях, a також можливість встановити місцеперебування деяких потерпілих і свідків подій та їх допитати (п. 694 рішення). 24 лютого 2022 року російські війська розпочали повномасштабне вторгнення в Україну та окупували певну територію по всій країні. Станом на лютий 2024 року частина територій Херсонської, Запорізької, Донецької та Луганської областей залишається під контролем Росії. З огляду на такі обставини українська влада не має можливості отримати доступ до цих територій для встановлення обставин кримінальних правопорушень та отримання доказів у кримінальних провадженнях для забезпечення ефективного розслідування цих справ. Також відсутній контакт з російською владою на тимчасово окупованих територіях України для отримання доступу до матеріалів кримінальних проваджень, інших документів і матеріалів, необхідних для проведення ефективного розслідування у цих справах. Просив суд, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001217 від 05 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 365 КК України закрити у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, та закрити кримінальне провадження № 0001217 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду надав заперечення на клопотання, зазначив, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні проведено неповно, поверхнево та однобічно, а висновки прокурора протирічать обставинам кримінального провадження та наявним у справі доказам. З 29 травня 2008 року він стверджував, що його незаконно утримували та катували працівники міліції ВКР Волноваського РВ ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та прямо вказує на зазначених осіб. Вважає, що у вказаному кримінальному провадженні наявні достатні докази для оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення зазначеним особам. Необхідні слідчі дії по кримінальному провадженню не були проведені органом досудового розслідування, а у наявних матеріалах кримінального провадження є наявні докази, які є достатніми для оголошення підозри ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та оголошення останніх у розшук.

Розглянувши клопотання, заслухавши думки сторін по справі, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Так, ч. 2 ст. 365 КК України встановлена відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, які супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким кримінальним правопорушенням.

Відповідно до приписів КПК України у судовому засіданні суд має право закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 3-1 частини першої статті 284 КПК України.

Приписами п. 1-1 ч. 2 ст. 284, п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, зокрема і кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України, і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років.

При цьому, звільнення такої особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є тотожним її звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки у даному випадку встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217, що 05 серпня 2019 року на адресу Державного бюро розслідувань надійшла заява заступника Міністра юстиції України уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_11 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 20 червня 2019 року у справі «Белей проти України», відповідно до якого встановлено, що працівники Волноваського районного відділу міліції ГУ МВС в Донецькій області незаконно затримали ОСОБА_7 та з метою отримання зізнавальних показань щодо вбивства спричинили останньому тілесні ушкодження.

З наданих суду копій матеріалів кримінального провадження № 0001217, а саме протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03 серпня 2021 року вбачається, що останній під час допиту слідчому Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР ОСОБА_12 зазначав про те, що до нього з 27 травня 2008 року по 28 травня 2008 року працівниками Волноваського районного відділу міліції, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 застосовувалось катування, спричинення тілесних ушкоджень та відбулося незаконне затримання.

Таким чином, потерпілим ОСОБА_7 було зазначено осіб, які могли вчинити вказане кримінальне правопорушення, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

До обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

У своїх постановах Касаційний кримінальний суд неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Вказана правова позиція узгоджується із постановами Касаційного кримінального суду від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23), від 15 лютого 2024 року (справа № 687/1066/22, провадження № 51-3267км23).

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не підлягає задоволенню, оскільки як у свої поясненнях наданих слідчому, так і під час розгляду вказаного клопотання прокурора, потерпілий ОСОБА_7 зазначав осіб, які могли вчинити вказане кримінальне правопорушення, а тому правові підстави задоволення такого клопотання прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 110, 284, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001217 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2013 року, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1