ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2177/23 Номер провадження 11-кп/814/1315/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського

апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №000605 від 21.09.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.01.2024 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, освіта середня-технічна, одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, раніше не судимий,,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 19 вересня 2023 року о 12:55 ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Лохвиця Миргородського району по вул. Шевченка у напрямку від перехрестя вулиць Перемоги та Героїв України, неподалік будівлі №2, порушив правила безпеки дорожнього руху, не врахував зміну дорожньої обстановки та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час переходила дорогу через проїжджу частину вказаної вулиці від меморіалу «Землякам, полеглим на фронтах німецько-радянської війни» за адресою АДРЕСА_2 по нерегульованому пішохідному переході.

В результаті даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового перелому лівої п`яткової кістки зі зміщенням уламків та підвивихом стопи латерально, осоднення лівого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити, пом`якшивши призначене судом покарання та застосувати до обвинуваченого ст.69 КК та визначити покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 38250 грн.

Зазначає, що обвинувачений визнав вину, розкаявся, вживає заходів до відшкодування шкоди шляхом перерахування частини пенсійних виплат.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені у судовому засіданні та отримали належну оцінку, є правильним і ніким із учасників провадження не оспорюється. Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинене кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів сторони захисту, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, наявність обставин що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та визнання вини, намагання відшкодувати завдану шкоду, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 допустив грубе порушення правил дорожнього руху, допустивши наїзд на пішохода на нерегульованому пішохідному переході у світлий період доби за відсутності сторонніх перешкод

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 мінімальне покарання, за ч.1 ст. 286 КК, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.01.2024 відносно ОСОБА_8 без змін.

ухвала суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4