ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5422/22
провадження № 1-кп/753/788/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000534 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Малин, Житомирської області, українця, громадянина України, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2022 року народження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 04.02.2022 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи на 22 поверсі загального коридору, що за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті винклих неприязних відносин із ОСОБА_5 з приводу залиття квартири, вирішив нанести останньому тілесні ушкодження.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , тримаючи в руках предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме самозарядний пістолет моделі «Форт-12Р», № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., що призначений для стрільби патронами несмертельної дії, умисно, протиправно здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_5 внаслідок чого, останній отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_3 покинув місце події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що події мали місце 04.02.22 року. Він прийшов перевірити свою квартиру, котра розташована за адресою: АДРЕСА_3 і виявив, що відбулося її залиття. Спочатку він написав в загальну бесіду будинку в Месенджері, аби знайти власників квартир, які розташовані поверхами вище, однак ніхто не відповідав, тому він самостійно пішов до квартир вище, і зокрема до квартири, що розташована на 22 поверсі та виявив, що саме із цієї квартири має місце залиття. Однак ОСОБА_5 , який робив ремонт у цій квартирі, цей факт заперпечив і в них почалася словесна перепалка та штовханина. ОСОБА_5 був налаштований агресивно та недалеко від нього знаходився ніж - метелик. Через агресію потерпілого та виниклі між ними неприязні стосунки він здійснив постріл із пістолета який завжди знаходиться при ньому у сторону останнього та як виявилося пізніше попав йому в ногу. Після цього сам зателефонував у поліцію, повідомив про ситуацію, та очікував прибуття поліції. Жодного умислу на порушення громадського порядку не мав.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні, суду показав, що в той день був на роботі за адресою: АДРЕСА_3 , здійснював ремонт квартири. У якийсь момент прийшов обвинувачений та запитав чи це не вони затоплюють його квартиру, він сказав, що ні та обвинувачений пішов. Через хвилин 5 - 10 ОСОБА_3 повернувся та знову почав вести мову про затоплення і у них почався конфлікт, словесні образи один одного, штовханина та він почав виштовхувати обвинуваченого із квартири. Поруч біля нього знаходився ніж однак його він не використовував. У якийсь момент ОСОБА_3 здійснив постріл із пістолета та пішов. Через деякий час він побачив що в нього із ноги тече кров та викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що разом з потерпілим ОСОБА_5 в період осінь-зима працювали за адресою: АДРЕСА_4 , проводили ремонтні роботи. ОСОБА_5 щось робив у ванній кімнаті, як раптом почала відбуватись розмова на підвищених тонах, конфлікт. Почув, що обвинувачений говорив про те, що вони його підтоплюють, а через певний час почув постріл. Вибігши до входу, пробачив як ОСОБА_5 сидів на мішку, а ОСОБА_3 стояв біля нього з пістолетом, всі були на емоціях. В подальшому пострілів не було. Особисто він участі в конфлікті не брав, а тому дати відповідь на те, хто був ініціатором виниклої ситуації не - може.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що являється власником кварти у якій працював потерпілий ОСОБА_5 , очевидцем конфлікту не був.

Відповідно до даних, вказаних в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.02.2022 року (т. 1 а.п. 180-181) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив хуліганські дії із застосуванням предмета, спеціально заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, по відношенню до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З протоколу огляду місця події від 04.02.2022 року з додатками (т.1 а.п. 185-192) вбачається, що було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_5 . Вказане приміщення обладнане дерев`яними дверима коричневого кольору, які на момент огляду - пошкоджень не мають та відчинені. Зайшовши всередину, виявлено, що проводяться ремонтні роботи, розташовані сирі будівельні матеріали та робочі інструменти. При вході на підлозі виявлено предмет, схожий на гільзу з маркуванням «9 мм, ПНД-9», праворуч лежать речі (одяг) та будівельні матеріали, між якими розташований предмет, схожий на розкладний ніж.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 19.05.2022 року з додатком (т. 1 а.п. 199-205) вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 відтворили події які мали місце 04.02.2022 року.

Згідно висновку експерта № 042-499-2022 від 31.05.2022 року (т. 1 а.п. 212-216) дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що після подій 04.02.2022 у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мала місце: вогнепальна рана на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмета - кулі, випущеної із спеціально прилаштованого для цієї мети пристрою для відстрілу гумовими набоями, могло утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 04.02.2022. Необхідно загострити увагу на наступному: п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила»), надано вичерпне визначення терміну ушкодження: «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних». п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово- медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»; п. 2.3.3. «Правил» визначає таке: Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Наголошую, що між «тривалістю розладу здоров`я» (як критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості) та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв`язку. Тобто, будь-яке лікування, ніякими чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказане ушкодження відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п.п. 2.3.3., 4.6. «Правил».

Відповідно до даних, вказаних у протоколі затримання особи, підозрюваної вчиненні злочину від 04.02.2022 року з додатками (т. 1 а.п. 217-224), під час проведення особистого обшуку затриманої особи, було виявлено та вилучено: 13 предметів, схожих на патрони для травматичної зброї з маркуванням «ПНД-9» 9 мм; предмет, схожий на пістолет з написом «Форт - 12Р, NB 2709»; паспорт; карта платника податків; дозвіл на зброю; 50 гривень; 2 ключа; ніж розкладний; маска медична; 5 гривень; папірець.

У відповідності до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Під час досудового розслідування кримінального провадження дії обвинуваченого ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, однак вказана кваліфікація не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, тому суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікувати дії обвинуваченого із ч.4 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України, оскільки його вина у вчиненні саме цього злочину підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів.

У відповідності до ч.1 ст.296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Згідно з п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Аналізуючи спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_3 , мотив та цілі вчинених ним дій, суд виходить із того, що судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим виник раптовий конфлікт та неприязні відносини з приводу затоплення квартири та суперечки з цього приводу. Конфлікт супроводжувався активними, емоційними та агресивними діями обох учасників, словесними образами один одного, штовханиною, що підтвердили в судовому засіданні, як обвинувачений так і потерпілий.

Застосувуючи пістолета який був при ОСОБА_3 , останній мав на меті зупинити потерпілого, поряд із яким знаходився ніж, завдавши йому тілесних ушкоджень, а не цінічне протиставлення себе суспільству та очевидне грубе порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства , що би супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Ознак у поведінці ОСОБА_3 елементів особливої зухвалостві чи виняткового цінізму суд не вбачає.

При цьому слід зазначити, що конфлікт мав місце виключно між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і не поширювався на інших осіб та не зачіпав більше будь-чиї охоронювані законом інтереси.

Також слід відмітити, що поведінка ОСОБА_3 після вчинення злочину, який самостійно викликав поліцію та повідомив про обставини події, дочекався прибуття СОГ, не чинив жодного спротиву, під час затримання поводив себе адекватно, добровільно видав пістолет, детально розповідав про всі обставини, жодним чином не вказають на поведінку хулігана, а навпаки спростовують твердження слідства про хуліганські мотиви дій обвинуваченого.

Таким чином аналіз та оцінка досліджених доказів у їх сукупності підтверджують той факт, що умисел обвинуваченого ОСОБА_3 був спрямований не проти громадського порядку та на вчинення хуліганських дій, а виключно на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, з якими у нього виник раптовий конфлікт і неприязні відносини, які і послужили мотивом до вчинення таких дій. Ціллю обвинуваченого було не порушення громадського порядку, а з`ясування відносин з потерпілим, що у даному випадку супроводжувалося заподіянням легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є визнання вини у вчиненні у кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав та зазначив, що проаналізував свої дії і зробив відповідні висновки, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, ФОП, одружений має на утриманні малолітню доньку 2022 року народження та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначиити у виді штрафу у межах снкції ч.2 ст.125 КК України.

Разом із тим суд бере до уваги заяву потерпілого ОСОБА_5 (т.1 а.п.149-152) в якій він відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення та враховуючи стадію кримінального провадження важає, що ОСОБА_3 слід звільнити від призначеного покарання на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України.

Процесуальні витрати слід стягнути із обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України.

У Х В А Л И В :

Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 із ч.4 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України. Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що становить 850 гривень. Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України у зв"язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 1998 гривень за проведення судової експертизи №042-499-2022 від 31.05.2022 року. Речові докази - предмет схожий на гільзу - постанова від 04.02.2022 року (т.1 а.п.193-194) - знищити, предмет схожий на ніж - постанова від 04.02.2021 року (т.1 а.п.193-194) - повернути власнику, скасувавши арешт накладений на зазначені придмети ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2022 року (т.1 а.п.197), 13 предметів схожих на патрони для травматичної зброї з маркуванням "ПНД-9", 9 мм, предмет схожий на пістолет з надписом "Форт-12Р, ТИ2709" - постанова від 04.02.2022 року (т.1 а.п.225-226) - передати до натурно довідкової колекції КНДКЦ МВС України, знявши арешт із зазначених вище предметів який накладено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2022 року (т.1 а.п.229-230). Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: