Справа № 932/415/24
Провадження № 1-кс/932/191/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000107 від 20.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000107 від 20.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на речі вилучені в ході проведення огляду за адресою: м. Дніпро, вул. Антоновича, буд. 65 КПН «Клінічна лікарня медичної допомоги», а саме: куртку, штани, підштаники, шкарпетки, футболку, плед.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначає, слідчим відділенням ВП № 7 ДРУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000107 від 20.01.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 січня 2024 року приблизно 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебували в будинку АДРЕСА_1 , між якими під час спільного розпивання спиртних напоїв, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_6 , з мотивів особистих неприязних стосунків.

Після чого, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи нанести тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел спрямований на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_5 , підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 спереду та перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілого ОСОБА_6 , тримаючи у руках ніж, наніс множинні удари вказаним ножем в область черевної порожнини, тобто в область життєво важливих органів потерпілого ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями, спрямованими на умисне нанесення тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: Проникаючого ножового поранення черевної порожнини ліворуч з пошкодженням великого сальника, внутрішньочеревної кровотечі, яка за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння множинних колото-різаних проникаючих поранень черевної порожнини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Після нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України.

20.01.2024 за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.01.2024 в ході проведення огляду у КНП «Клінічна лікарня медичної допомоги» за адресою: м. Дніпро, вул. Антоновича, буд. 65, в присутності двох понятих було виявлено та вилучено речі потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

куртка;

???штани; ???

підштаники; ???

шкарпетки; ???

футболка; ???

плед.

Вищевказану річ відповідно до положень ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, та направлено на зберігання до камери схову ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони користування, розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового можливості проведення об?єктивного та всебічного розслідування у даному кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином. В своєму клопотанні просить розглянути без виклику та участі сторін.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000107, відомості про яке внесені до ЄРДР 20.01.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за фактом нанесення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одного удару ножем в черевну порожнину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Даний факт зареєстровано в ЖЄО за № 2692.

В ході проведення досудового розслідування, 21.01.2024 року громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

21.01.2024 в ході проведення огляду у КНП «Клінічна лікарня медичної допомоги» за адресою: м. Дніпро, вул. Антоновича, буд. 65, в присутності двох понятих було виявлено та вилучено речі потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

???Куртка;

???штани;

???підштаники;

???шкарпетки;

???футболка;

???плед.

Постановою слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 21.01.2024 року зазначену речі потерпілого визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

В разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони користування, розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування у даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування, відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000107 від 20.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речі потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 КПН «Клінічна лікарня медичної допомоги», а саме: куртку, штани, підштаники, шкарпетки, футболку, плед, , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ