Справа №333/3937/24
Провадження №1-кс/333/1306/24
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2024 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого ТУ ДБР у м.Мелітополі ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року громадянка ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, внесених до ЄРДР 09.06.2023 року за №0000370 за ч.2 ст.414 КК України.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 26.03.2024 року ОСОБА_3 направила на адресу ТУ ДБР у м.Мелітополі клопотання про залучення її в якості потерпілої в кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 09.06.2023 року за №0000370 за ч.2 ст.414 КК України. Однак 03.04.2024 року старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_4 винесено постанову, якою заявниці відмовлено у визнанні її потерпілою в даному кримінальному провадженні, а також відмовлено у наданні матеріалів вказаного кримінального провадження для ознайомлення. ОСОБА_5 посилається на те, що помер її чоловій у зв`язку з цим їй завдано моральної шкоди. Померлий ОСОБА_6 є чоловіком скаржниці ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження № НОМЕР_1 . Скаржниця вважає, що постанова слідчого є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник, будучи повідомленою судом своєчасно та належним чином про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд скарги за її відсутності, наполягала на скасуванні постанови старшого слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_4 .

Старший слідчий ТУ ДБР ОСОБА_4 , будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився. Надав до суду матеріали кримінального провадження для огляду.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду таких скарг, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03.04.2024 року старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР ОСОБА_4 відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 09.06.2023 року за №0000370 за ч.2 ст.414 КК України.

До скарги долучено наказ командира військової частини НОМЕР_2 №399 від 30.06.2023 року про результати спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_7 та травмування солдата ОСОБА_8 від 09.06.2023 року, з якого судом встановлені такі фактичні дані. 08.06.2023 року о 22 годині було виявлено солдат ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в результаті чого їх було ізольовано до повного протверезіння до підвалу будинку в якому тимчасово розміщувався командир роти. При поміщенні останніх до підвалу було здійснено їх поверхневий огляд, яким небезпечних предметів виявлено не було, огляд вмісту кишень не проводився. 09.06.2023 року о 02 годині 00 хвилин у підвалі, де перебували військовослужбовці ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пролунав вибух. В результаті вибуху солдат ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події, солдат ОСОБА_8 отримав значні тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР.

09 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 0000370 про порушення правил поводження з вибуховими речовинами, здійснили підрив гранатою Ф-1, в результаті чого ОСОБА_6 помер на місці, ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями доставлено до мед.закладу м.Запоріжжя ЗОР за правовою кваліфікацією ч.2 ст.414 КК України.

Таким чином, дослідженні вище обставини та фактичні дані дають можливість слідчому судді зробити висновок, що причиною смерті військовослужбовця ОСОБА_6 та отримання тілесних пошкоджень військовослужбовцем ОСОБА_8 стало грубе порушення ними правил поводження з боєприпасами, в даному випадку з гранатою яку було підірвано в приміщенні підвалу зазначеними військовослужбовцями.

В кримінальному провадженні № 0000370 повідомлення про підозру не вручено.

Статус солдата ОСОБА_8 станом на день розгляду скарги не визначено.

Щодо визначення особи потерпілою/потерпілим в кримінальному провадженні слідчий суддя, вважає за необхідне зазначити по таке.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Положення статті 55 КПК України визначають поняття потерпілого в кримінальному провадженні, визначають його ознаки, причинно-наслідковий зв`язок виникнення прав та обов`язків в особи на присвоєння такого статусу та обставини за яких в особи виникає таке право.

Слідчий суддя, провівши системний аналіз Закону який визначає поняття потерпілого в кримінальному провадженні, прийшов до висновку, що потерпілим не може визнаватися особа/особи, які постраждали від злочину, вчиненого ними ж.

Даний висновок узгоджується з Постановою пленуму Верховного суду України про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів від 02 липня 2004 року № 13.

Отже поняття потерпілого визначено в КПК України чітко - потерпілий це фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Конституцією України передбачено обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права та свободи кожної людини. У зв`язку з цим важливого значення набуває точне й однакове застосування судами норм кримінально-процесуального законодавства, якими визначено права потерпілих від злочинів.

Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_4 , відмовляючи в задоволені клопотання громадянки ОСОБА_3 про залученні її в якості потерпілої, в постанові від 03.04.2024 року про відмову у визнанні потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, визначив мотиви за яких ОСОБА_3 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучена як потерпіла.

ОСОБА_3 спричинено моральні страждання у зв`язку із смертю чоловіка ОСОБА_6 з яким вона перебувала у шлюбі до моменту його смерті, але старший слідчий правильно встановив підставу, що даний вид моральної шкоди або будь-якої іншої не відносить до поняття моральної, фізичної або майнової шкоди визначеного ч.1 ст.55 КПК України, спричиненої даним кримінальним правопорушенням, оскільки причинні дії солдатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебувають у прямому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 та отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

За наведеного вище на даному етапі досудового розслідування надання статусу потерпілої особи було б передчасним, зокрема, до отримання висновків призначених по справі експертних досліджень.

Слідчий суддя, приходить до висновку, що постанова старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_4 від 03.04.2024 року про відмову у визнанні потерпілим та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення є вмотивованою, обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.40-1, 55, 303-304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого ТУ ДБР у м.Мелітополі ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою та надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1