Справа № 463/2571/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/666/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року про відмову у задоволенні скарги

з участю заявника ОСОБА_6 ,

його представника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 29 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року у задоволенні такої скарги відмовлено.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що заява ОСОБА_6 від 29 січня 2024 року, що надійшла до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями та іншими посадовими особами кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року та прийняти нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за заявою.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав 02 травня 2024 року, відтак апеляційну скаргу подав в межах п`ятиденного строку апеляційного оскарження.

Зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною. Вказує, що 29 січня 2024 року на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ним було скеровано заяву щодо неправомірних дій ряду осіб, проте слідчий, на думку апелянта, всупереч вимог ст.214 КПК України не вніс відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та звичайним листом надіслав відповідь заявнику.

Вважає, що слідчий суддя повинен був зобов`язати слідчого внести відповідні відомості до ЄРДР на підставі поданої ОСОБА_6 заяви.

Наголошує, що всупереч ч.2 ст.306 КПК України розгляд скарги відбувся у відсутність ОСОБА_6 та його захисника.

Заслухавши доповідач, виступ ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_6 , а копію оскаржуваної ухвали він отримав 02 травня 2024 року, апеляційну скаргу подав 07 травня 2024 року, то колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, відтак такий строк слід поновити.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова зі скаргою від 12 березня 2024 року про невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 29 січня 2024 року про вчинене кримінальне правопорушення.

Як, вірно встановлено слідчим суддею, за результатом розгляду скарги ОСОБА_6 від 12 березня 2024 року, старший слідчий першого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 дійшов до висновку, що з поданої ОСОБА_6 заяви не вбачається жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення протиправних діянь, відтак підстави для реєстрації в ЄРДР відомостей на даний час вісутні.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя в ухвалі зазначив, про відсутність інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями та іншими посадовими особами кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, колегія суддів вважає, що законодавчо визначені підстави для внесення відомостей, що містяться у заяві ОСОБА_6 29 січня 2024 року про вчинене кримінальне правопорушення відсутні, відтак висновок слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 29 січня 2024 року є вірним.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2024 року про відмову у задоволенні скарги залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4