Справа № 344/9715/24
Провадження № 1-кс/344/4140/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту автомобіля Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.12.2023 у кримінальному провадженні №0000717.

28.05.2024 року від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про повернення зазначеного клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження відносяться, зокрема, диспозитивність; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1ст.24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченомуКПК України.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Детальний аналіз наведених норм права, які передбачають загальні засади кримінального провадження, вказує, що діючим законодавством на слідчого суддю покладено обов`язок розглядати клопотання про скасування арешту майна лише у випадках передбачених Законом та за наявності на то ініціативи особи, яка має право на таке оскарження.

В той же час, заявник, подавши таку заяву, на переконання слідчого судді, скористався своїм безумовним правом на припинення судового провадження в такий спосіб.

У даному випадку, заява про повернення зазначеного клопотання є ознакою досягнення заявником дотримання його прав, свобод, інтересів у позасудовий спосіб та свідчить про недоцільність судового контролю з боку слідчого судді в розумінні п.18 ч.1 ст.3 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, дотримуючись принципів незалежності та неупередженості (ст.21 КПК України), не має права проявляти власної ініціативи та проводити розгляд клопотання всупереч волевиявленню заявника.

Відтак, враховуючи подану заяву та вищенаведені норм кримінально-процесуального законодавства, слідчий судя приходить до висновку, що подане клопотання про скасування арешту майна слід повернути заявнику.

Керуючись ст. 26 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1