Справа № 462/931/24
провадження 1-кс/462/306/24
У Х В А Л А

26 березня 2024 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором, в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ:101), що на праві власності належить ОСОБА_4 шляхом заборони її відчуження.

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні СВ відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0002088 від 08 серпня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.358, ч.3 ст.190, ч.2 ст.209, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

09.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 внесено відомості за ч.2 ст.190 КК України на підставі самостійного виявлення прокурором кримінального провадження в ході досудового розслідування кримінального провадження №0002088 від 08.08.2019

Відомості внесено за фактом можливих неправомірних дій ОСОБА_5 , яка 21.08.2019 року отримала довіреність на розпорядження майном від ОСОБА_6 посвідчену нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори за №39348193, а 23.08.2019 року державним нотаріусом цієї ж нотаріальної контори посвідчено договір купівлі-продажу серії 3-1676 квартири АДРЕСА_1 власником якої був ОСОБА_6 .

Постановою прокурора від 09.10.2019 року кримінальне провадження №0000080 об`єднано до матеріалів кримінального провадження №0002088.

В ході досудового розслідування встановлено, що 21.08.2019 року ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 довіреність на отримання права представництва його інтересів.

В подальшому за два дні, а саме 23.08.2019 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 , квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 згідно з договором купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1776.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03.02.2022 року за клопотанням ОСОБА_7 скасовано арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому 24.08.2022 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі продажу зареєстрованого в реєстрі за №2366.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому оформлення від імені останнього довіреності на представництво інтересів особі, що не перебуває з таким в родинних чи інших близьких відносинах, можуть бути пов`язані з виникненням неправомірних дій щодо такого та протиправним відчуженням належного йому нерухомого майна без отримання усвідомленої згоди.

В ході допиту в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 яка представляла інтереси ОСОБА_6 при здійсненні купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , від дачі показань відмовились на підставі ст.63 Конституції України.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.11.2023 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

Необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 виникла також потребами забезпечення проведення досудового розслідування з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, унеможливленням подальшого відчуження такого майна третім особам, його переобладнання чи знищення, а також захисту прав потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Речовими доказами відповідно до ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Квартира АДРЕСА_1 є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки саме з метою отримання права на таке майно існують обґрунтовані підстави вважати, вчинено шахрайські дії, що є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя постановив провести розгляд клопотання без прокурора ОСОБА_3 , яка подала заяву, в якій клопотання про арешт майна підтримала та просить розглядати таке у її відсутності, а відтак, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання без участі власника майна ОСОБА_4 , яка неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, проте до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002088, внесеного 08.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України по факту фактами звернень громадян щодо незаконного заволодіння (замахів на заволодіння) належного їм майна.

Відомості внесено за фактом можливих неправомірних дій ОСОБА_5 , яка 21.08.2019 року отримала довіреність на розпорядження майном від ОСОБА_6 посвідчену нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори за №39348193, а 23.08.2019 року державним нотаріусом цієї ж нотаріальної контори посвідчено договір купівлі-продажу серії 3-1676 квартири АДРЕСА_1 власником якої був ОСОБА_6 .

Постановою прокурора від 09.10.2019 року кримінальне провадження №0000080 об`єднано до матеріалів кримінального провадження №0002088.

В ході досудового розслідування встановлено, що 21.08.2019 року ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 довіреність на отримання права представництва його інтересів.

В подальшому за два дні, а саме 23.08.2019 року ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 , квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 згідно з договором купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1776.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03.02.2022 року за клопотанням ОСОБА_7 скасовано арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому 24.08.2022 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі продажу зареєстрованого в реєстрі за №2366.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому оформлення від імені останнього довіреності на представництво інтересів особі, що не перебуває з таким в родинних чи інших близьких відносинах, можуть бути пов`язані з виникненням неправомірних дій щодо такого та протиправним відчуженням належного йому нерухомого майна без отримання усвідомленої згоди.

В ході допиту в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 яка представляла інтереси ОСОБА_6 при здійсненні купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , від дачі показань відмовились на підставі ст.63 Конституції України.

Шахрайство це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Верховний Суд у постановах від 7 лютого 2019 року у справі № 489/4597/14-к та від 18 вересня 2018 року у справі № 760/12094/13-к виклав правові позиції щодо кримінальних проваджень, у яких спосіб обману та заволодіння майном не є типовим, що не виключає злочинності цього діяння, яке прямо передбачене у кримінальному законі. Так, розглядаючи також «нетипову» справу про вчинення шахрайства, Верховний Суд України у своїй постанові від 24 листопада 2016 року висловив правову позицію що «до суб`єктів обману при вчиненні шахрайства належать не лише власники, а й інші особи, уповноважені на вчинення юридично значущих дій стосовно майна. Введення таких осіб в оману дає підстави говорити про опосередковане вчинення шахрайства. Оскільки ст. 190 КК не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались».

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи вчинили дії на заволодіння квартирою АДРЕСА_1 у шахрайський спосіб.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.11.2023 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

09.10.2019 року постановою старшого слідчого Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 визнано речовими доказом у кримінальному провадженні № 0002088.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння матеріальної шкоди правам та інтересам територіальної громади м. Львова.

За таких обставин, враховуючи, правовий статус нерухомого майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, беручи до уваги, що достовірно з`ясовано, що мали місце дії невстановлених на даний час досудовим слідством осіб на заволодіння квартирою АДРЕСА_1 у шахрайський спосіб, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи прокурора ОСОБА_3 про вжиття в повній мірі заходів для забезпечення збереження майна є обґрунтованими та такими, що відповідають завданням кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власника квартири ОСОБА_4 , наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги. На думку слідчого судді, арешт нерухомого майна не матиме негативних наслідків для третіх осіб, оскільки ОСОБА_4 є одноосібним власником вказаного майна, а арешт майна ніяким чином не забороняє останній та членам її сім`ї користуватися та володіти вказаною квартирою, зокрема, і для постійного проживання у такій. Крім цього, ОСОБА_4 незважаючи на неодноразовий виклик, до суду не з`явилась, ніяких заперечень проти арешту майна не висловила.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , із забороною відчуження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.