ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/240/22 Номер провадження 11-кп/814/136/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000001 за апеляційною скарг ою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 січня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадина України, одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз:

13.05.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України на 3 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 на початку жовтня 2021 року точну дату та час встановити не вдалося, перебував у лісі, що розташований неподалік смт. Слобожанське Чугуївського району, Харківської області, де на земельній ділянці побачив полімерний пакет в якому знаходилася речовина білого та блакитного кольору, та лікарські пігулки запаковані заводським способом, маючи умисел, спрямований на придбання та зберігання наркотичних та психотропних засобів, без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, ОСОБА_8 підняв вказаний полімерний пакет, який потім помістив до своєї внутрішньої кишені куртки, яка знаходилася на ньому тим самим придбав особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - «PVP», та наркотичний засіб обіг якого обмежений - метадон та зберігав його при собі та у квартирі де проживає, без мети збуту.

Працівниками Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області 25.10.2021 на підставі ухвали Чугуївського районного суду Харківської облаві від 27.09.2021, в період часу 13 год. 10 хв до 14 год 11 хв під час обшуку квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 та останній заявив, що в нього маються при собі такі предмети, а саме в пачці цигарок знаходиться паперовим згортком в якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, крім цього з зовнішнього карману куртки ОСОБА_8 видав ZIP полімерний пакет всередині якого знаходилася кристалічна речовина білого кольору, також разом з цим видав дві пігулки лікарського засобу запаковані заводським способом по одній пігулці, ZIP пакет полімерний у якому знаходиться речовина кристалічна блакитного кольору, яку було вилучено із жіночої сумки, половина пігулки, яка була вилучена зі столу в результаті зовнішнього огляду.

Під час обшуку було виявлена кристалічна речовина, масою: 0,0900 г, 0,3656 г, 0,2526 г містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в складі наданої на дослідження речовини складає: 0,0746 г, 0,3109 г, 0,2209 г. загальною масою 0,6064 г.; таблетки, масою: 0,5035 грам, 0,4932 грам та фрагмент таблетки, масою: 0,2389 грам містять у своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежений - метадон. Маса метадону, в перерахунку на масу таблеток, склала: 0,0249 грам, 0,0247 грам, 0,0120 грам. загальною масою 0,0616 г.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 засудити за ч.1 ст. 309 КК України на 3 роки обмеження волі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд під час призначення покарання не врахував особу обвинуваченого, характер вчинених ним дій, наявність 6-ти судимостей, зокрема в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вчиняв нові злочині в період іспитового строку, новий злочин вчинив через невеликий проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком, а наявність щирого каяття не є достатньою підставою для звільнення. Тому вважає, що суд безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за який його засуджено, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є правильним, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах.

Оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначене обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 309 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і строк цього покарання ніким із учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є обґрунтованим.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи від його відбування, суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, окрім того, зазначаючи в мотивувальній частині вироку про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, навів формальні підстави для цього, належним чином не умотивувавши в цій частині своє рішення.

Таким чином, місцевий суд, призначаючи покарання зі звільненням від відбування покарання, залишив поза увагою ті обставини, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення через невеликий проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком, не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, зокрема і в сфері обігу наркотичних засобів, тобто кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, наявна обставина, яка обтяжує покарання, а саме: рецидив кримінальних правопорушень, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів і небажання стати на шлях виправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає як конкретним обставинам справи та особі обвинуваченого, так і вимогам ст.75 КК України, а тому, відповідно до ст.65 цього Кодексу, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання з реальним відбування в умовах виправної установи.

Саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вказане апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині звільнення від відбування покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, у виді 3 років обмеження волі.

У зв`язку з набранням вироком законної сили взяти ОСОБА_8 під варту з метою доставлення до місця відбування покарання.

Строк покарання обраховувати з 13.03.2024.

В іншій частині вирок Зміївського районного суду Харківської області від 28 січня 2022 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк, з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4