Справа № 953/357/24
Провадження № 1-кп/953/628/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002345 від 20.10.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, машиніста своєбойної установки КП «ЖИЛСТРОЙ-1», військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, робітника підсобного 1 інженерного відділення 5 інженерного взводу 1 інженерної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

1.1. Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді робітник підсобний 1 інженерного відділення 5 інженерного взводу 1 інженерної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в травні 2022 (точну дату, час та місце в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) під час виконання бойових завдань поблизу міста Бахмут Донецької області знайшов патрони калібру 5,45x39 у кількості 8 штук, які належать до категорії військових боєприпасів та придатні до стрільби, патрони калібру 7,62x54R в кількості 2 штук, які належать до категорії військових бойових припасів та придатні до стрільби, патрони калібру 7,62x39 в кількості 13 шт., які належать до категорії бойових припасів та придатні до стрільби, тротилову шашку вагою 200 грам з маркуванням «80-9-90», яка являється 200г тротиловою шашкою, яка належить до зарядів вибухової речовини в неміцній оболонці та підривач до ручних гранат, який є підривачем до ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового способу виготовленням та є вибуховим пристроєм після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння знайдених ним бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв та їх зберігання у схороні на території Шевченківського району міста Харкова.

Надалі ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються бойовими припасами та вибуховими речовинами, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, забрав дані речі, таким чином здійснивши придбання бойових припасів та вибухових речовин, після чого перевіз зазначені предмети за залишив їх у схороні на території Шевченківського району міста Харкова.

Так, 20.10.2023 (точну час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_3 забрав у схороні на території міста Харкова залишені ним патрони калібру 5,45x39 у кількості 8 штук, які належать до категорії військових боєприпасів та придатні до стрільби, патрони калібру 7,62x54R в кількості 2 штук, які належать до категорії військових бойових припасів та придатні до стрільби, патрони калібру 7,62x39 в кількості 13 шт., які належать до категорії бойових припасів та придатні до стрільби, тротилову шашку вагою 200 грам з маркуванням «80-9-90», яка являється 200г тротиловою шашкою, яка належить до зарядів вибухової речовини в неміцній оболонці та підривач до ручних гранат, який є підривачем до ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового способу виготовленням та є вибуховим пристроєм, після чого поклав їх до свого рюкзака, та ніс їх при собі без передбаченого законом дозволу до 12 год. 10 хв. 20 жовтня 2023 року, коли був зупинений співробітниками правоохоронних органів за адресою: АДРЕСА_3 та в його рюкзаку були виявлені патрони калібру 5,45x39 у кількості 8 штук, які належать до категорії військових боєприпасів та придатні до стрільби, патрони калібру 7,62x54R в кількості 2 штук, які належать до категорії військових бойових припасів та придатні до стрільби, патрони калібру 7,62x39 в кількості 13 шт., які належать до категорії бойових припасів та придатні до стрільби, тротилову шашку вагою 200 грам з маркуванням «80-9- 90», яка являється 200г тротиловою шашкою, яка належить до зарядів вибухової речовини в неміцній оболонці та підривач до ручних гранат, який є підривачем до ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового способу виготовленням та є вибуховим пристроєм.

1.2. Указаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити йому покарання ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, підтвердивши та пояснивши про обставини, викладені в обвинувальному акті. При призначенні покарання покладався на розсуд суду.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

3.1.1. Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23)розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРКП (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

3.1.2. Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Це може полягати зокрема у: повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину; повідомленні про їхнє місцезнаходження; поданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

3.1.3. Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість, а також активно сприяв розкриттю злочинів, що виразилося у повній співпраці з органом досудового розслідування.

На думку суду, такі дії обвинуваченого не пов`язані із бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів вчинення ним злочину. Аналогічну позицію висловлено прокурором у судовому засіданні.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду та на стадії досудового розслідування, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

3.2. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який має середню освіту, розлучений, офіційно працевлаштований, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та фактичне місце проживання, раніше не судимий, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. Разом із цим, відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

З урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутності збитків та/або шкоди і обставин, що обтяжують покарання, суд зазначає про наявність правових підстав для призначення обвинуваченому покарання в порядку передбаченому статтею 69-1 КК України.

4.5. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства шляхом призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, однак зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік.

4.6. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

4.7. Разом з цим, суд, діючи відповідно до положень ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової експертизи зброї № 24395 від 01.11.2023 у сумі 9559,20 грн; судової експертизи зброї № 24396 від 01.11.2023 у сумі 9559,20 грн; судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/27668-ВТХ від 04.01.2024 у сумі 3029,12 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Запобіжний захід.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який обчислюється з моменту проголошення вироку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, - не застосовувати.

Речові докази: предмет, схожий на тротилову шашку, предмет, схожий на підривач до гранати, 25 (двадцять п`ять) предметів, схожих на патрони, які прийняті зберігання до ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області згідно квитанції на прийняту зброю та боєприпаси № 4796 від 08.12.2023, - після набрання вироком законної сили передати для використання та потреб Збройних Сил України.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової експертизи зброї № 24395 від 01.11.2023 у сумі 9559,20 грн; судової експертизи зброї № 24396 від 01.11.2023 у сумі 9559,20 грн; судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/27668-ВТХ від 04.01.2024 у сумі 3029,12 грн стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1