ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/651/24 Справа № 610/3155/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №00000802 від 14.10.2020 стосовно

ОСОБА_8 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Андріївка, Балаклійського р-ну,

Харківської обл., громадянина України, зареєстрований та

фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Цивільний позов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000000 (один мільйон) грн; на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000 (п`ятсот тисяч) грн.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК.

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненого за наступних обставин.

13 жовтня 2020 року, близько 19.00 години. ОСОБА_8 знаходячись за кермом транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебувала пасажирка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на автодорозі між селами Покровське та Андріївка, Балаклійського району, Харківської області, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді настання смерті людині, тримаючи у руці заздалегідь заточену викрутку, повідомивши ОСОБА_12 , що потрібно вийти з даного автомобілю у зв`язку з його поломкою, підійшовши з заду до неї та тримаючи вищевказану викрутку у правій руці, наніс два удари даною викруткою в життєво важливі органи, а саме в область грудної клітки ззаду справа, від яких ОСОБА_12 впала на землю на правий бік, після чого ОСОБА_8 наніс ще три удари викруткою в область грудної клітки спереду зліва, в результаті чого, відповідно до висновку експерта №12-17/148-БЛ/20 від 27.11.2020, спричинив ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких, близько 19:00 години того ж дня, на вищевказаному місці настала фізіологічна смерть ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_8 завантажив труп ОСОБА_12 в вищевказаний автомобіль та перевіз його до піщаного кар`єру, що знаходиться на відстані 3 км від с. Покровське Балаклійського району, де за допомогою сокири відокремив від тіла ОСОБА_12 голову, яку викинув у водойму неподалік вул. Садова смт. Андріївка Балаклійського району, Харківської області, а тіло за допомогою лопати закопав в вищевказаному кар`єрі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

30 січня 2024 року прокурор ОСОБА_6 в порядку вимог ст. 403 КПК до початку апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги прокурора. Враховуючи вказані вимог закону, приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції відкрито ще апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого, колегія суддів приймає відмову прокурора від його скарги та вважає за необхідне здійснювати розгляд за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_8 показання за ч. 1 ст. 115 КК до 7 років позбавлення волі. Змінити вирок в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та на користь ОСОБА_11 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що призначене покарання покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, який раніше не судимий, вину у скоєному повністю визнав, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Крім того судом не надано належної оцінки цивільним позов потерпілих та визначено необґрунтовано суму завданої моральної шкоди, оскільки потерпілими не наведено належних доказів на її обґрунтування.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому більш м`яке покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано дані про його особу, який вину у скоєному визнав та співпрацював зі слідством, з метою призначення більш м`якого покарання. Вважає, що судом не взято до уваги обставини, що передували вчиненню злочину, а саме те, що ОСОБА_12 раніше проживала з обвинуваченим та через 8 років подзвонили та почала його шантажувати.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційні скарги та з підстав, викладених у скаргах просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Обвинувачений підтримав доводи своєї апеляційної скарги та захисника та наполягав на їх задоволенні з викладених в них підстав.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника. Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що в суді першої інстанції потерпіла наполягала на повному розгляді справи, а не спрощеному порядку. Вважає, що судовий розгляд проведено формально з порушенням вимог ст. 349 КПК.

Потерпіла ОСОБА_11 до суду не з`явилась, про час та дату апеляційного розгляду повідомлена належним чином, не зверталась із заявою/клопотанням про її особисту участь яка відповідно до ч. 4 ст. 401 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), не є обов`язковою, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без її участі. Потерпілий ОСОБА_13 повідомлявся судом апеляційної інстанції шляхом направлення смс-повідомлення, які не були доставлені з невідомих причин (а. с. 180).

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження не дотримано в повному обсязі, з огляду на наступне.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК, які у відповідності до положень ст. 412 КПК тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Так, положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, одним із яких є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК України, зокрема Параграфом 3 Глави 30 КПК України визначена процедура судового розгляду, яка передбачає початок судового розгляду (оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акту); роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення; визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження; розгляд судом клопотань учасників судового провадження; допит обвинуваченого, потерпілого, свідків; дослідження документів та звуко- і відеозаписів; закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами; судові дебати; останнє слово обвинуваченого; проголошення вироку.

Зазначена процедура судового розгляду є безальтернативною, за виключенням здійснення судового розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, який надає суду можливість не досліджувати докази, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, а також у випадках здійснення судового розгляду в порядку, передбаченому ст. 382 КПК, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, а також у інших випадках, визначених КПК, які передбачають відхилення від загальної процедури судового розгляду (спеціальне судове провадження).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №00000802 від 14.10.2020 стосовно ОСОБА_8 здійснив відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Згідно із матеріалами кримінального провадження та журналу судового засідання від 25.10.23 і аудіозапису до нього, видно, що після відкриття судового засідання, встановлення осіб, роз`яснення суті пред`явленого обвинувачення суд перейшов до визначення обсягу доказів. Прокурор враховуючи, що обвинувачений визнає вину у скоєному вважала за можливе здійснити розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК та допитати обвинуваченого, потерпілу, дослідити дані характеризуючи особу обвинуваченого та докази в частині визначення експертних витрат. Обвинувачений вважав за можливе здійснювати розгляду у скороченому порядку. Захисник не заперечував проти здійснення розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК.

Потерпіла ОСОБА_11 категорично заперечували проти здійснення розгляду у спрощеному порядку та наполягала на розгляді справи у повному обсязі. Після з`ясування думок учасників, суд роз`яснив: що у разі розгляду справи у скороченому порядку учасники не матимуть права оскаржити вирок, якщо він їх не влаштує, з тих підстав, що ви визнаєте. Можете оскаржити лише в частині покарання. Тобто здійснив формальний підхід до з`ясування думок учасників та роз`яснення порядку та наслідків розгляду за ч. 3 ст. 349 КПК.

Після чого, суд не зважаючи на те, що один з учасників судового провадження а саме потерпіла заперечувала проти здійснення скороченого розгляді, ухвалив рішення про здійснювання порядку дослідження доказів відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК, а саме допитати обвинуваченого та дослідити дані характеризуючи його особу.

В суді апеляційної інстанції представник потерпілої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 зауважив, що судом першої інстанції допущені істотні порушення під судового розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК, оскільки потерпіла наполягала на проведенні судового провадження у загальному порядку.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Якщо принаймні одна з наведених обставин заперечується будь-ким із учасників судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК застосована бути не може.

Зазначене кореспондується із правовим висновком викладеним у постанові ККС ВС від 02.07.2020 у справі №711/10326/18 відповідно до якого спрощена процедура судового розгляду не може застосовуватись у випадку, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується учасниками кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції цих вимог закону не дотримано. Суд першої інстанції формально встановив, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, однак останній суду не надав вичерпних добровільних пояснень щодо обставин скоєного злочину. З огляду на категоричну позицію потерпілої ОСОБА_14 не з`ясував правильність розуміння учасниками процесу змісту цих обставин та відсутність заперечень, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, ухвалив рішення про спрощений порядок розгляду.

Проте, судом в порушення вимог кримінального процесуального закону також не звернуто увагу на те, що обвинувачений категорично не погодився з цивільним позовом потерпілих та визначеною у позові сумою моральної шкоди. На переконання апеляційного суду, наведене не може свідчити про належне виконання судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Частинами 1, 2 статті 91 КПК встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в тому числі, підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Колегія суддів вважає, що застосування ч.3 ст.349 КПК не дало можливості в повному обсязі встановити обставини, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.91 КПК.

Згідно з ч. 2 ст. 318 КПК України, судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язково участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Матеріалами провадження встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався та здійснив судовий розгляд провадження, без участі потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які згідно матеріалів жодного разу перед початком судових засідань не були належним чином повідомлені про час та дату слухання справи. В матеріалах справи наявні лише довідки про недоставлення смс-повідомлення ОСОБА_13 , що самі по собі не свідчить про те, що останній відповідно до вимог ст. 136 КПК належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Дані про направлення повісток/повідомлень на адресу потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, враховуючи те, що в суді першої інстанції останнім не було роз`яснено визначений відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК порядок дослідження доказів та наслідки обмеження апеляційного оскарження вважати ухвалене судом рішення таким, що відповідає вимогам закону неможливо. На переконання колегії суддів, провівши судові засідання без участі потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , суд позбавив останніх можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 56 КПК України.

Зазначені обставини, є безумовними підставами для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, оскільки допущене порушення не може бути усунуте у межах апеляційного провадження.

При цьому приймається до уваги правова позиція Верховного Суду, висловлена з аналогічного питання у Постанові від 21.08.2019 року у справі № 748/3075/17.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому доводи апеляційних скарг мають бути перевірені під час нового розгляду.

Призначаючи новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що міру запобіжного заходу ОСОБА_8 слід продовжити саме у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції зазначаються мотиви прийнятого рішення, в тому числі в частині запобіжного заходу, а в резолютивній частині - рішення щодо запобіжного заходу.

При цьому враховує, наявність відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно ОСОБА_8 існує обґрунтоване обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду. Також є обгрунтованим є наявність ризику впливу овбинуваченого на свідків та потерпілих з огляду на те, що йому відомі анкетні дані та місце проживання.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування вказаного запобіжного заходу.

Зважаючи на скасування оскаржуваного вироку з вищенаведених підстав, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватись до детального обговорення апеляційних доводів обвинуваченого та захисника, та вважає за необхідне зазначити, що останні повинні бути обговорені та оцінені судом першої інстанції під час нового судового розгляду, у межах якого належить усунути зазначені вище недоліки та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення по суті обвинувачення з дотриманням вимог закону.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422, КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №00000802 від 14.10.2020 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , строком на 60 днів, але не пізніше підготовчого судового засідання в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4