Справа № 953/4362/24
н/п 1-кс/953/4103/24
"11" червня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
До суду надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначає, Під час досудового розслідування встановлено, що 01.04.2024, близько 14:00, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання, а саме у орендованій квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України, та неодноразово продовженого, у тому числі Указом Президента України ОСОБА_6 № 49/2024 від 05.02.2024, розуміючи, що його введено на всій території України, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяла, тим самим таємно викрала телевізор TM «Dex» модель «LT-3250S», який був встановлений до настінного поворотного кріплення у спальній кімнаті вище вказаної квартири та відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 3749 від 09.05.2024, вартість якого складає - 1800,00 грн.
Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, обернувши вказане викрадене майно на свою користь, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлені достатні підстави підозрювати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
21.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України
Під час досудового розслідування для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, виникла необхідність проведення порівняльних судово-біологічних експертиз по об`єктам, вилучених під час оглядів місця події, предметів.
21.05.2024 слідчим у кримінальному провадженні винесена постанова про відібрання біологічних зразків, а саме: зразків букального епітелію підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для експертно дослідження, на що підозрювана письмово відмовилась надавати вказані постанові зразки.
Слідчий до судового засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, просив задовольнити клопотання
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Слідчий суддя дослідила надані матеріали клопотання, і дійшла до висновку про відмову у його задоволенні виходячи з наступного.
Приписами ст. 245 КПК України врегульовано питання, що стосується отримання зразків для експертизи.
Згідно ч. 2 ст. 245 КПК України порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).
Вимоги до змісту клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів визначені ч. 2 ст. 160 КПК України.
У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
В порушення наведеної вище норми слідчим не обґрунтовано можливість використання як доказів зразків букального епітелію ОСОБА_4 та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих зразків.
Крім цього, матеріали клопотання не містять постанови слідчого про призначення у даному кримінальному провадженні судової молекулярно-генетичної експертизи та відповідного клопотання експерта.
Правовою підставою для відібрання біологічних зразків у підозрюваного слідчий зазначає ст. 245 КПК України.
Вказаною статтею врегульовано питання отримання зразків для експертизи, зокрема, відбирання біологічних зразків у особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Аналіз наведеної норми свідчить про можливість відібрання саме біологічних зразків у особи.
Разом з тим, чинний КПК України не містить визначень, що є об`єктом біологічних зразків особи, а також чіткого механізму (послідовності дій, складу осіб, способу) їх відібрання.
Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 23.04.2003р.у справі «Полторацький проти України» вказав, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.
У рішенні від 23.06.1995р. у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказав: під терміном «закон» слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності». Суд зазначає, що «закон» повинен бути належним чином доступним: громадяни повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон» , якщо вона не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість у разі необхідності за належної правової допомоги- передбачати, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.
Насамперед, суд повинен розглянути чи було втручання здійснене «відповідно до закону». Цей вираз, по-перше, вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна бути здатна передбачити його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (рішення у справах «Крусленпроти Франції та «Ювіг проти Франції»).
Разом з тим в клопотанні відсутнє посилання на законодавчо закріплений спосіб (процедуру) примусового відібрання біологічних зразків, на необхідність чого вказує ЄСПЛ в рішенні. При цьому положення ст.241 та ст.245 КПК України не визначають чіткого порядку примусового відібрання саме біологічних зразків, а вказують на процедуру розгляду клопотання, зокрема що таке клопотання розглядається в порядку встановленому статтями 160-166 КПК України.
До матеріалів клопотання долучено постанову слідчого СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харкоівській області ОСОБА_3 від 21.05.2024 року про відібрання біологічних зразків у підозрюваної ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 відмовилась від проведення процесуальної дії, про що свідчить її заява.
Однак, у порушення порядку, передбаченого ст. 241, 245 КПК України, слідчий не долучив до матеріалів клопотання доказів призначення молекулярно-генетичної експертизи для забезпечення проведення якої виникла необхідність відібрати зразки букального епітелію.
Крім того, згідно ч. 7 ст. 244 КПК України до ухвали слідчого судді про доручення проведення експертизи включаються запитання, поставлені перед експертом особою, яка звернулась з відповідним клопотанням, натомість в клопотанні слідчого, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 244 КПК України взагалі не зазначено жодних запитань до експерта, які б висвітлювали мету проведення експертизи, тобто незрозуміло, яких наслідків бажає досягти слідчий після проведення вказаної експертизи та яке значення вона має до даного кримінального провадження.
Також, всупереч п. 4 ч. 2 ст. 244 КПК України в клопотанні слідчого не зазначено жодного експерта або експертної установи, якій необхідно доручити проведення експертизи.
Враховуючи вищевикладене та те, що чинним КПК України чітко не врегульовано процедуру примусового відібрання біологічних зразків, слідчим не надано постанову про призначення судової експертизи, не запропоновано зрозумілого механізму примусового відібрання біологічних зразків та не конкретизовано співвідношення між таким відібранням та кримінальним правопорушенням, вбачається відсутність правових підстав для відповідного втручання у права особи, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 110, 160-166, 241, 245, 309, 369-372 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя