Номер провадження:1-кс/521/2054/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2024 року м.Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від. 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжений, останній раз Законом 09.05.2024 затверджено Указ Президента України № 3684-ІХ від 08.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 12.08.2024.
Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.?
Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення для реалізації якого залучив водія ОСОБА_5 , в обов`язки якого входило безпосереднє перевезення осіб через транзитну зону в КрП «Маяки», в спеціально облаштованому, прихованому серед паперових коробок місці багажного відділення автомобіля.
24.06.2024, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на організацію у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «Telegram», домовився із ОСОБА_9 про зустріч та повідомив останньому про те, що зможе організувати його та ОСОБА_10 незаконне переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, та з метою роз`яснення вказаного плану та оголошення вартості такого переправлення, почав підтримувати зв`язок зі ОСОБА_9 через месенджер «Telegram» та інструктувати щодо їх подальших дій.
26.06.2024 приблизно о 12 годині ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 зустрівся із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В ході розмови ОСОБА_8 демонстрував свою обізнаність щодо обраного ним способу незаконного перетину кордону поза встановленими пунктами пропуску, можливість надання засобів щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки, надавав поради та вказівки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо їх дій в момент самого перетинання кордону, шлях його перетину з конкретним зазначенням послідовних дій, а також інші поради з метою незаконного перетину державного кордону, за що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повинні були заплатити грошові кошти в загальній сумі 7000 доларів США з кожного (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.06.2024 становило 284 200 гривень).
Надалі, 29.06.2024, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 зв`язався з громадянином ОСОБА_11 та узгодив місце та дату 30.06.2024 о 05 годині 30 хвилин, звідки він забере останнього для тимчасового поселення, повідомивши при цьому, що перетин державного кордону України ОСОБА_11 повинен був заплатити грошові кошти в загальній сумі 7000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.06.2024 становило 283 761 гривень).
30.06.2024 розмістивши громадянина ОСОБА_11 у не встановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_8 приблизно о 13 годині 35 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 зустрівся із ОСОБА_9 , обговорив з останнім деталі незаконного переправлення через державний кордон України, а саме те, що виїзд з м. Одеси до транзитної ділянки автодороги Одеса-Рені «Маяки-Паланка-Удобне» він буде здійснювати особисто, а у подальшому буде залучено іншого водія.
Так, 02.07.2024 о ОСОБА_8 о 09 годин 30 хвилин із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками та смс-повідомленнями «Telegram» повідомив ОСОБА_9 та узгодив зустріч з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для подальшого виїзду.
Того ж дня, о 16 годині 21 хвилина, ОСОБА_8 прибув за адресою: АДРЕСА_2 біля супермаркету «Віртус» на автомобілі «Lexus ES350» разом з ОСОБА_11 , де зустрівши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_8 разом з вказаними громадянами направився до складських приміщень розташованих в АДРЕСА_3 за географічними координатами 46.5380405, 30.612553, при цьому, ОСОБА_8 , з метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмови, демонстрував свою обізнаність щодо незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону, надавав поради та вказівки ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо їх дій в момент перетинання транзитної зони на КрП «Маяки» до самого перетинання кордону, шлях його перетину з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, надавав інші поради щодо подальших дій при перебуванні вказаних громадян в Молдові, а також, з метою конспірації і власної безпеки, попросив в ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , передати їх мобільні телефони з подальшим поверненням їх після перетину транзитної зони.
Близько 16 години 50 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , з метою забезпечення транспортного засобу для конспіративного перевезення ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , через транзитну зону КрП «Маяки», зв`язався з ОСОБА_5 , в якого у користуванні перебував вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , та за грошову винагороду в розмірі 3000 доларів США, попросив останнього заповнити автомобіль пустими паперовими коробками з метою приховання там вище вказаних громадян для подальшого перетину транзитної зони, на що ОСОБА_5 погодився, тим самим вступивши в попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України та узгодили місце зустрічі біля складських приміщень розташованих в АДРЕСА_3 за географічними координатами 46.5380405, 30.612553.
Близько 19 години 02.07.2024, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер діянь та бажаючи настання таких наслідків прибув на автомобілі марки «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 до складських приміщень розташованих в с. Нерубайське Одеської області за географічними координатами 46.5380405, НОМЕР_2 , де з метою конспірації та приховання своїх злочинних дій узгодили з ОСОБА_8 місце пересадки вищезазначених осіб до автомобіля ОСОБА_5 , біля складських приміщень в АДРЕСА_4 за географічними координатами 46.420861, 30.627135, після чого ОСОБА_8 передав назад мобільні телефони ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та направився з ними на автомобілі «Lexus ES350» в кузові чорного кольору д.н.з. НОМЕР_3 на узгоджене місце з ОСОБА_5 , який в свою чергу поїхав в слід за ними.
ОСОБА_5 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на сприяння у переправленні особи через державний кордон України, будучи обізнаним про наявність третіх осіб в вантажному відділенні автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter» в кузові білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , керуючись корисливим мотивом, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, 02.07.2024 о 19 годині 56 хвилин вибув з території складських приміщень розташованих в с. Нерубайське Одеської області за географічними координатами 46.5380405, 30.612553 та направився до транзитної зони КрП «Маяки», де о 20 годині 55 хвилин був затриманий співробітниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: сприяння шляхом надання засобів у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.
ОСОБА_5 02.07.2024 року було затримано в порядку ст.208 КПК України.
03.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто у сприянні шляхом надання засобів у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.06.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 26.06.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 26.06.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 27.06.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України; протоколом проведення обшуку від 02.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.07.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 02.07.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 02.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.07.2024; протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом проведення обшуку від 02.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03.07.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 03.07.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків встановлена наявність ризиків передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання, домашнього арешту, не зможуть унеможливити настання таких ризиків, як ухилення підозрюваного від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків.
Ураховуючи зазначені обставини, застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для забезпечення реалізації покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання.
Необхідно взяти до уваги, що вказане діяння має високу суспільну небезпеку, оскільки руйнує економіку, соціальну сферу, підвищує рівень злочинності, руйнує моратьні підвалини суспільства, вражає своїм негативним впливом населення України, виникають аморальні та незаконні джерела доходів.
На підставі викладеного, з метою забезпечення ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, зазначивши, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.
Захисник просив врахувати, що підозрюваний одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, раніше не судимий, щиро кається у вчиненому, співпрацює із слідством, є віруючою людиною, відвідує церкву, критично ставиться до вчиненого, жодних намірів переховуватися та впливати на свідків не має наміру. У випадку задоволення клопотання просив визначити помірний розмір застави для родини підозрюваного.
Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1, ч.2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які указують на факти, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане у клопотанні правопорушення і такі є переконливим для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою. З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.
При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вказує на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів слідчим суддею не встановлено. Наявність у підозрюваного сім`ї, місця проживання на думку слідчого судді не зможуть забезпечити зменшення наведених ризиків.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).
Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені тяжкого злочину визначається у межах від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості інкримінованого йому злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи, ставлення до злочину, у якому підозрюється та його матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 151400 ( сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень є достатнім.
Строк запобіжного заходу слід визначити у межах строку досудового розслідування 60 діб з моменту затримання підозрюваного.
Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 372 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування з триманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 30 серпня 2024 року включно.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 151400 ( сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Підозрюваний ОСОБА_5 з дня визначення судом розміру застави може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.
За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з міста проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкуватися зі свідками та учасниками кримінального провадження.
Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання 02.07.2024 року до 30.08.2024 року включно.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1