Справа № 932/2004/24
Провадження № 1-кс/932/666/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного за ч.1 ст.121 КК України,

в межах кримінального провадження №0000330 від 05.03.2024, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що 04.03.2024, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_4 наніс один удар кулаком у скроню з лівої сторони ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру та щодо нього існують ризики, що передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому просить заставу не визначати.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, навела пояснення, аналогічні фабулі клопотання.

Підозрюваний визнав, що наніс один удар в область голови ОСОБА_8 , проте зазначив, що конфлікт розпочав останній. Потерпілий наблизився до підозрюваного, і останній наніс удар з метою самозахисту. Після удару ОСОБА_8 впав, при цьому підозрюваний приніс йому води, допоміг йому витертися. Після чого потерпілий пішов.

Щодо запобіжного заходу просив відмовити в задоволенні клопотання, зазначив що має влаштуватися на роботу, проживає разом із батьками.

Захисники просили відмовити у задоволенні клопотання. Зазначили, що усі докази на обґрунтування підозри надані стороною захисту. Відеозапис отримано незаконно, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками сфальсифікований. Тяжкість тілесних ушкоджень не встановлена.

Звернули увагу на те, що підозрюваний проживає разом із батьками, яким необхідна допомога (батько не може самостійно себе обслуговувати). Підозрюваний самостійно прийшов до слідчого, надав показання, взяв участь у слідчому експерименті.

Заслухавши доводи прокурора на підтримання заявленого клопотання, заперечення підозрюваного та захисників, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 05.03.2024 до реєстру, за №0000330, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

06.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КК України.

На обґрунтування підозри стороною обвинувачення надано наступні докази:

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та протокол допиту потерпілого, який вказує про завдання йому одного удару, від якого він впав та втратив свідомість, після того як опритомнів побачив навколо себе людей, в тому числі того, що наніс йому удар, один із чоловіків приніс йому води та дав вологі серветки щоб повитиратися, після чого потерпілий вказав що не буде повідомляти працівників поліції та пішов;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за яким потерпілий впізнав підозрюваного, як особу що наносила йому тілесні ушкодження;

- протокол обшуку від 05.03.2024 у якому вказано, що адвокат ОСОБА_6 добровільно видала флеш-носій із записом події кримінального правопорушення;

- довідкою КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» від 06.03.2024, згідно якої у потерпілого виявлено: закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку ІІ ступеня, гостра субторальна гематома з права;

- протокол допиту підозрюваного та протокол слідчого експерименту за участі останнього, у яких підозрюваний вказує та показує як наніс удар потерпілому;

- протокол перегляду відеозапису.

Також судом оглянуто відеозапис події, на якому відображено, як зупиняється підозрюваний, за ним йде та щось кричить потерпілий, далі обоє чоловіків стоять, після цього підозрюваний робить крок в напрямку потерпілого та наносить удар правою рукою в область голови, внаслідок чого потерпілий падає.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Із врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, приходжу до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування, на цьому етапі досудового розслідування, є вагомими, щоб свідчити про причетність останнього до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Заперечення сторони захисту не беруться до уваги.

Так, щодо відсутності у підозрюваного умислу саме на нанесення тяжких тілесних ушкоджень то вважаю, що визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення особи до наслідків своїх дій.

Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

З`ясування вказаних обставин можливе виключно після збору усіх доказів та підчас судового розгляду.

Щодо фальсифікації доказів то відсутні підстави вважати надані стороною обвинувачення докази здобутими з істотним порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Докази можуть бути визнані недопустимими вже під час судового розгляду.

На даний час відсутні очевидні підстави вважати про відсутність умислу у підозрюваного на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а відповідно із цих підстав підозру не можна визначити як необґрунтовану.

Щодо самозахисту, то дійсно потерпілий підходив до підозрюваного проте зупинився на відстані кроку. Після чого підозрюваний зробив крок до потерпілого та наніс удар. При цьому потерпілий не здійснював будь-яких рухів (не здійснював нападу на підозрюваного).

Доводи про безпідставність вилучення стороною обвинувачення відеозапису події вважаю помилковими.

Так по перше слідчим в судовому засіданні оглянуто відеозапис події, що наданий захисником.

По друге, відеозапис добровільно надано адвокатом ОСОБА_6 , що відповідає приписами ч.3 ст.93 КПК України.

Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеня можуть бути визначені як небезпечні для життя. Для цього необхідні спеціальні знання та час.

На початковій стадії досудового розслідування достатнім для висновку про обґрунтованість підозри вважаю довідки лікаря у якій вказано про діагностування у потерпілого забою головного мозку ІІ ступеня.

Щодо виду запобіжного заходу та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України, ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, зазначаю таке.

Ризик можливого переховування мотивовано слідчим тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному.

Проте у разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді - позбавленням волі на строк від позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, що не виключає застосування приписів ст.75 КК України.

Окрім того, у підозрюваного наявні певні соціальні зв`язки, а саме батько - інвалід 2-ї групи, який непридатний до роботи, а ТОВ «Обсідан південь» повідомило про бажання взяти підозрюваного на роботу.

Відтак ризик переховування хоча й наявний, проте ймовірність його реалізації не є високою.

Інші ризики є немотивовані та непідтверджені.

За приписами ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні вказаного не доведено.

Враховуючи наведене, зважаючи на можливість застосування до підозрюваного, який утримується під домашнім арештом електронних засобів контролю за рішенням слідчого, поведінку підозрюваного, який після вчиненого надавав допомогу потерпілому, являється до слідчого, надає пояснення, бере участь у слідчих діях, вважаю достатнім застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт.

При цьому, вважаю можливим забезпечити підозрюваному можливість працювати.

Із врахуванням встановлених ризиків покладаю на підозрюваного обов`язки, яких він повинен дотримуватися у разі внесення застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонити йому покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 в певний період доби, а саме з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора чи суду

Роз`яснити ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали встановити до 06.05.2024.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1