УХВАЛА

Іменем України

05.07.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , внесене в кримінальному провадженні за №0002075 від 04.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

У клопотанні вказано, що в слідчим відділом Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002075 від 04.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 02.07.2024 близько 18:30 год ОСОБА_4 за допомогою власного мобільного телефону через клауд-месенджер «Telegram» увійшов до каналу «Бенетон 24/7» та зв`язавшись із адміністратором групи під назвою «Бенетон 24/7», замовив заздалегідь розфасовані полімерні згортки в кількості п`ятдесят п`ять штук з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), (тверді форми).

В подальшому, 04.07.2024 близько 14:55 год за адресою: АДРЕСА_1 ТОВ «наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, вагою не менше 0,0645 г., та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), (тверді форми), вагою не менше 0,0927. Нова пошта» ОСОБА_4 , отримав посилку, а саме поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилось п`ятдесят п`ять полімерних згортків з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, вагою не менше 0,0645 г., та сильнодіючим лікарським засобом дифенгідрамін (димедрол), (тверді форми), вагою не менше 0,0927 г., поклавши частину, а саме сорок сім полімерних згортків до лівого карману одягнених на ньому штанів, а іншу частину - вісім полімерних згортків, залишивши у поліетиленовому пакеті ТОВ «Нова пошта», після чого здійснив рух по вулиці Вітрука біля будинку № 38 в м. Житомир, тим самим розпочавши зберігання наркотичної речовини, з метою її подальшого збуту.

04.07.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , о 18:25 год в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, у останнього було виявлено та вилучено п`ятдесят п`ять полімерних згортків: з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, вагою не менше 0,0645 г., та сильнодіючим лікарським засобом дифенгідрамін (димедрол), (тверді форми), вагою не менше 0,0927 г., які ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою їх подальшого збуту на території м. Житомира.

Зі змісту клопотання вбачається, що вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, сторона обвинувачення підтверджує зібраними доказами, зокрема: рапортом про повідомлення на лінію 102 про вчинення правопорушення від 04.07.2024; протоколом затримання ОСОБА_4 від 04.07.2024; постановою про визнання речових доказів від 04.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, від 05.07.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

У клопотанні слідчий послався на ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що санкція ч. 1 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років. Таким чином, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу, що певним чином мінімізує можливість застосування заохочувальних приписів повністю КК України у разі постановлення обвинувального вироку (призначення покарання більш м`якого, ніж визначене санкцією статті, звільнення від відбування покарання тощо) та підвищує імовірність настання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення з урахуванням того, що останній раніше притягався до кримінальної відповідальності, має непогашену та не зняту судимість за вчинення тяжкого кримінального правопорушення. Окрім того, слід зазначити, що хоча і судом не визнано особу винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, однак на розгляді суду по теперішній час перебувають обвинувальні акти у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин за ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити. Пояснив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри та сукупність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що не переховується від органів досудового розслідування, з`являється за кожним викликом. Також вказав, що є діючим військовослужбовцем, перебуває у відпустці, має бойовий досвід та хоче продовжувати нести службу в місцях проведення бойових дій. Крім цього підозрюваний зазначив, що має наркотичну залежність, замовив наркотичні засоби для власного споживання, мав намір позбутися наркотичної залежності під час відпустки.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання та зазначила, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1, 5 ст. 177 КПК України, наведені прокурором, є недоведеними, доказів на їх обґрунтування прокурором не надано, жодних доказів в частині наміру підозрюваного збути наркотичні засоби прокурором не надано. Захисник просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002075 від 04.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

04.07.2024 відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.07.2024 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою та п`ятою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в сукупності такі документи вказують на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пункти 56і 59, з подальшими посиланнями). Запобіжний захід - в будь-якому випадку впливає перш за все на поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не повинен підміняти собою покарання за вчинення злочину, адже вирішення таких питань є завданням більш пізніх етапів кримінального провадження. В свою чергу, абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення - є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти росії, зазначається, що обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя - не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. При цьому, арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки тоді, коли «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що зміст поданого слідчим клопотання не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, оскільки в ньому взагалі відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Посилання слідчого на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде сприяти проведенню досудового розслідування у розумні строки, не є належним обґрунтуванням неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. Не наведено таке обгрунтування і прокурором в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, який інкримінується йому органом досудового розслідування, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в обґрунтування клопотання, слідчим суддею встановлено достатньо підстав стверджувати, що дії підозрюваного містять ознаки вчинення злочину.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що слідчим і прокурором не надано достатньо вагомих доказів в їх сукупності, які б дали слідчому судді підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 від органів досудового розслідування не переховується, відсутність в клопотанні викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність ризику, передбаченого п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відсутнє посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, враховуючи те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання встановленому в судовому засіданні одному ризику, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Крім цього, враховуючи обставини, повідомлені підозрюваним та його захисником щодо проходження ОСОБА_4 військової служби, прокурору слід перевірити такі обставини для вжиття належних заходів проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні уповноваженим органом.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 185, 194, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід в виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;

- не відлучатися з кв. АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановити до 30 серпня 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_4 до місця проживання АДРЕСА_3 , де звільнити останнього з-під варти.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Зобов"язати прокурора перевірити обставини повідомлені підозрюваним щодо проходження військової служби.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1