Справа № 526/4420/23
Провадження № 1-кп/526/164/2024

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000431 від 25.10.2023 та 0000518 від 29.12.2023 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Свидовець, Бобровицького району, Чернігівської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, призваний до Збройних ІНФОРМАЦІЯ_2 26.12.2022, перебуваючий у військовому званні «солдат», на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючий на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

1 епізод: ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді перебуваючи на посаді стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ,в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 25 вересня 2023 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

17 жовтня 2023 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 25 вересня 2023 року солдат ОСОБА_5 умисно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами понад три дні до 17 жовтня 2023 року.

2 епізод: ОСОБА_5 , проходячи військову службу у військовому званні «солдат», будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону, проходячи військову службу у військової частини НОМЕР_1 , з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для залишення розташування військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, 27 листопада 2023 року близько 18 год. 00 хв. самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза її межами, при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього до 24 квітня 2024 року.

Суд визнає винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і кваліфікує його дії як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану та самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, підтвердив, що дійсно після лікування у жовтні він не повернувся до військової частини і поїхав додому, а в листопаді 2023 року він самовільно покинув військову частину і поїхав до сестри за місцем проживання, де перебував до квітня 2024 року, аж поки його не знайшли та взяли під варту.

Докази відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувались, так як фактичні обставини справи не оспорюються.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються і при відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, досудовим слідством не інкриміновано.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення по другому епізоду, не інкримінував ОСОБА_5 рецидиву злочину. Цієї обставини також не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п.6 ч.2 ст.291 КПК України, тому суд позбавлений можливості самостійно інкримінувати обвинуваченому обставини, що обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, за місцем служби характеризується посередньо, за місцем проживання негативно, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

- ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання відраховувати з дня прибуття та постановки на облікдо установи з виконання покарань, зарахувавши в строк відбування покарання строк затримання з 24 квітня 2024року та строк конвоювання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженому ОСОБА_5 з дня вручення копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1