Справа № 282/168/24
Провадження № 1-кп/282/87/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2024

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000005 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Мала П`ятигірка, Андрушівського району Житомирської області, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого в "Віват 09" керівником зміни, раніше не судимого

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої вбачається, що у невстановлений дізнанням день та час, в середині грудня місяця 2022 року, ОСОБА_4 вирішив придбати документ, що посвідчує його особу та його спеціальний статус у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, уникнувши проходження медичного огляду у порядку, установленому МОЗ, а також підготовки відповідно до встановлених планів і програм та складання теоретичного, практичного іспиту у територіальному сервісному центрі МВС, тобто всупереч Положенню про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340.

З цією метою ОСОБА_4 віднайшов в інтернет мережі «Гугл» невстановлену дізнанням особу, яка погодилася виготовити підроблене посвідчення водія з метою його збуту ОСОБА_4 .

Окрім цього, згідно з п. 25-1 обмін посвідчення водія виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складання іспиту за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України відповідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністра України № 340 від 08 травня 1993 року, а отже; по закінченню строку дії посвідчення водія НОМЕР_1 виданого ТСЦ 1842 на ім`я ОСОБА_4 , останній не звернувся до територіального сервісного центру ВМС за обміном посвідчення, термін дії якого закінчився 20.02.2022.

Так, у достовірно невстановлений дізнанням день та час, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій попередній протиправний умисел направлений на придбання офіційного документа, а саме: посвідчення водія відповідної категорії, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, в ході спілкування із невстановленою дізнанням особою, домовився про умови виготовлення підробленого посвідчення, після чого, надав своє фото, анкетні дані, ксерокопії необхідних документів за допомогою через мобільний додаток «Вайбер», після чого дана особа за допомогою «Нової пошти» переслала на його ім`я посвідчення із м.Кропивницького за що ОСОБА_4 перерахував грошові кошти за вище вказане посвідчення в сумі 8000 гривень невстановленій дізнанням особі, з метою придбання підробленого документа - посвідчення водія, яке надає право керування транспортними засобами.

Після цього, невстановлена дізнанням особа, за сприянням ОСОБА_4 , з використанням термосублімаційного способу друку виготовила бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 3541 від 03.08.2021 на ім`я ОСОБА_4 , яке виготовлено у невстановлений дізнанням день та час, грудня місяця 2022 року.

Орім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що придбане посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 3541 від 03.08.2021 є підробленим документом, яке в порядку встановленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затевердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340 не видавалося, медичний огляд в порядку встановленому МОЗ він не проходив, теоретичний і практичний іспит в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС не складався, вирішив використати вказаний завідомо підроблений документ для підтвердження права керування транспортними засобами.

Зокрема, 13.01.2024 о 14 годині 58 хвилин, ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки Опель-Астра з реєстраційним номером НОМЕР_3 , за порушення правил дорожнього руху України, був зупинений інспекторами з реагування патрульної поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області біля домогосподарства №4 по вул.Зарічній в с.Кутище, Любарської територіальної громади, Житомирського району, Житомирської області, де ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від адміністративної відповідальності, використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 3541 від 03.08.2021 на ім`я ОСОБА_4 , передавши його працівнику поліції з метою підтвердження права керування транспортним засобом.

Кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво у підробленні посвідчення водія, та ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

30 січня 2024 року між прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та узгоджують покарання, а саме: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року 2 місяців обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 1 року 2 місяців обмеження волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, відшкодувати витрати на залучення експерта, виконувати усі обов`язки, які будуть покладені на нього судом.

Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальними проступками, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру (29.01.24) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст.472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частин статті Закону України про кримінальну відповідальність (ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація кримінальних правопорушень, скоєних ОСОБА_4 не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

ОСОБА_4 заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_4 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, зазначені у підозрі, відповідають дійсності.

Цивільний позов у провадженні не подано.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Беручи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_4 при проведенні досудового розслідування, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу, не вбачається.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2024 року між прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 17.01.2024 по справі №282/81/24, на посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 3541 від 03.08.2021 на ім`я ОСОБА_4 , - скасувати.

Речовими доказами після набрання вироком законної сили розпорядитись наступним чином:

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 3541 від 03.08.2021 на ім`я ОСОБА_4 , яке знаходиться у матеріалах кримінального провадження, - знищити;

- оптичний диск на якому знаходиться відеозапис із нагрудної портативної відеокамери наряду СРПП ВП №1 від 13.01.2024 з періодом часу 14 година по 16 годину, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження 0000005.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3029 грн. 12 коп. процесуальних витрат за проведення судової технічної експертизи документів (висновок №СЕ-19/106-24/813-ДД від 23.01.2024).

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим,його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1