Провадження №: 1-кп/752/836/24
У Х В А Л А

14 березня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

в ході судового розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000637 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 343, ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого АРМА - ОСОБА_9 ,

встановив:

Прокурором було подано клопотання про продовження ОСОБА_5 існуючої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи вимоги клопотання, посилався на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Так, прокурор вважав, що наявні ризики: передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що з врахуванням суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним в інкримінованих злочинах, стадії судового розгляду, обвинувачений, перебуваючи на волі зможе перешкоджати встановленню істини у справі шляхом переховуванням від суду; передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що обвинувачений діяв узгоджено з іншими невстановленими особами, які виконуючи його незаконні вказівки своїми діями створювали небезпеку життю та здоров`ю правоохоронців, матиме можливість знищити спотворити зброю, автомобілі та засоби телекомунікації чи інші речові докази, які підтверджують вину ОСОБА_5 та інших співучасників; передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у вчиненні ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків, інших учасників судового розгляду через схильність обвинуваченого до насильства та небажання до встановлення об`єктивної істини по справі; передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що полягає у тому, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе перешкоджати провадженню іншим шляхом, оскільки обвинувачений діяв спільно із іншими невстановленими особами, щодо яких здійснюється досудове провадження в інших справах, з якими обвинувачений перебуваючи на волі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на свідків та експертів, інших учасників; передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити вчиняти злочини, у яких підозрюється та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважав, що обставини справи провадження та наявність ризиків, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкі та тяжкі злочини із застосуванням насильства та використання вогнепальної зброї, необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Приймаючи особливу суспільну небезпеку протиправних діянь обвинуваченого, будь-які інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню ризиків.

Адвокатом ОСОБА_7 були подані письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження строку під вартою ОСОБА_5 ..

Заперечення ідентичні попередньо заявленому клопотанню сторони захисту про зміну запобіжного заходу. Так, зазначено, що з перебігом часу ризики, передбачені ст. 177 КПК значно зменшуються. Всі обставини, що зазначені у клопотанні хоча і зазначались раніше в ході розгляду питань про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, але вони існують і на даний час. В ухвалах суду про продовження запобіжного заходу в мотивувальній частині (лише формально перелічені в описовій (вступній) частині) не наводились підстави відхилення аргументів сторони захисту, а тому на думку захисту, суд не досліджував такі обставини.

Стан здоров`я матері ОСОБА_5 значно погіршився, на даний час вона потребує сторонньої допомоги.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України на думку захисту відсутні.

Перебуваючи на свободі в період часу з 08.04.2022 по 16.05.2022 ОСОБА_5 знаючи про тяжкість злочину, що ставиться йому в вину за ст. 348 КК України мав реальну можливість приховуватись від слідства та суду, проте не тільки не вчиняв такі дії, але і з`являвся за першим викликом до слідчого та суду. Не має підстав вважати, що ОСОБА_5 матиме можливість перетнути державний кордон, в тому числі і поза пунктами державного прикордонного контролю (як зазначалось раніше прокурором), ОСОБА_5 не може поїхати на підконтрольну територію оскільки з перших днів війни проходив службу у ТрО, за таких обставин під страхом його фізичного знищення, він ніколи не поїде на окуповану територію. Посилання прокурора на певне коло осіб, які причетні до злочину і невстановлені та які в інтересах ОСОБА_5 можуть приховати або спотворити речі є безпідставним та необґрунтованим та є нічим іншим ніж штучним створенням ілюзії існування неіснуючих ризиків. Перебуваючи на свободі ОСОБА_5 мав можливість спотворити та знищити будь-які документи чи речі, але цього не робив та не мав наміру вчиняти такі дії. Щодо автомобіля, який, нібито ОСОБА_5 може приховати, то вказане твердження прокурора є безпідставне не доведено жодними доказом, крім того, стороною захисту було подано доказ передачі автомобілей в ТрО.

Ризик можливості незаконного впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж провадженні в клопотаннях прокурора та в ухвалах суду мотивовано лише абстрактними твердженнями. Всі потерпілі на час розгляду клопотання та свідки сторони обвинувачення були допитані. Потерпілі є працівниками поліції, тобто особи які є достатньо захищеними законом, прокурором не обґрунтовано як обвинувачений зможе впливати на працівників поліції з метою схилити їх, як потерпілих до надання неправдивих показань.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином мотивовано лише тим, що існують інші особи, які вчинили злочин та ОСОБА_5 може повідомити їм про кримінальне переслідування. Не можна припускати тиск на осіб, які не встановлені. У даному кримінальному проваджені все встановлено, докази зібрані, обвинувальний акт затверджено та спрямовано до суду. Прокурор намагається переконати суд в тому, що в даному провадженні необхідно забезпечити процесуальну поведінку осіб в інших кримінальних провадженнях, що є неприпустимим.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення у клопотаннях прокурора та ухвалах суду мотивовано лише тим, що обвинуваченому повідомлено про підозру в іншій справі за ч. 4 ст. 190 КК України.

ОСОБА_5 одружений, має трьох дітей, літню матір, онуку, дві вищі освіти, займав керівні посади, має позитивну характеристику від СП ТОВ «Транс Груп», нагороджувався Почесною грамотою, золотою стелою та дипломом Міжнародного Академічного Рейтингу «Золота фортуна», уклав контракт ТрО.

Прокурором подавалось 10 клопотань про продовження строків тримання під вартою і в структурі кожного клопотання містився той самий текст з тим самим змістом про збереження всіх попередньо заявлених ризиків.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, захист просить відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, а також дослідити документи, які були додані до попереднього клопотання від 26.02.2024 про зміну запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_7 наголосив та тому, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою майже 2 роки по надуманій кваліфікації, його діями не заподіяно шкоди державі ні на копійку, машини він сам купляв, і обвинуваченого позбавляють можливості піти додому, навіть під заставу.

Обвинувачений підтримав заперечення захисника. З приводу підозри за ч. 4 ст. 190 КК (Печерський районний суд м. Києва), то там була визначена застава, яку після початку повномасштабного вторгнення він віддав на ЗСУ. Зазначив, що його перебування під вартою катує його сім`ю.

Вислухавши учасників кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Так, доводи сторони захисту були враховані судом при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу, також були досліджені документи, які були додані до попереднього клопотання від 26.02.2024 про зміну запобіжного заходу.

Дійсно, з перебігом часу, зменшуються ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу.

Разом із тим, ризики передбачені ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення вчиненого в умовах воєнного стану; знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей та документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема автомобіля, що є предметом злочину та як стверджує сторона обвинувачення перебуває у володінні ОСОБА_5 ; впливу на потерпілих та свідків, оскільки стороною захисту було заявлено клопотання щодо проведення судового розгляду спочатку після заміни учасника колегії судді ОСОБА_12 ; вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки маючи підозру за ч. 4 ст. 190 КК України вчинив нові кримінальні правопорушення; перешкоджання провадженню іншим чином з огляду на виділені матеріали відносно невстановлених осіб, які згідно обвинувачення виконували вказівки ОСОБА_5 - є наявними та триваючими.

Міркування сторони захисту викладені у клопотанні не доводять, що такий запобіжний захід, як домашній арешт у певний період доби із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22-00 год. до 06-00 год., за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства, зобов`язавши негайно повідомляти прокурора, суд про місце свого перебування під час евакуації зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо погіршення стану здоров`я матері ОСОБА_5 , яка потребує сторонньої допомоги, то з огляду на наявність в обвинуваченого дружини та трьох дітей, стороння допомога його матері може надаватись його родичами або працівниками соціальних служб.

Посилання сторони захисту не те, що з 08.04.2022 по 16.05.2022 ОСОБА_5 мав реальну можливість приховуватись від слідства та суду, проте не вчиняв такі дії, і з`являвся за першим викликом до слідчого та суду, не є підтвердженням того, що ОСОБА_5 не буде переховуватись від суду.

Те, що на думку сторони захисту, ОСОБА_5 не може поїхати на підконтрольну територію оскільки з перших днів війни проходив службу у ТрО та під страхом його фізичного знищення він ніколи не поїде на окуповану територію є припущенням. Перебування на службі у ТрО в перші дні повномаштабного вторгнення не завадило, за версією обвинувачення, вчинити тяжкий та особливо тяжкий злочини в тому числі відносно поліцейських.

Оскільки ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочинів у співучасті із невстановленими особами, які згідно обвинувачення, виконували вказівки ОСОБА_5 , ризики спотворення, сховання будь-яких із речей, чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження в інтересах ОСОБА_5 та перешкоджання провадженню іншим чином, незважаючи на виконання вимог ст. 290 КПК України та направлення обвинувального акту до суду, є наявними. Довідка ІНФОРМАЦІЯ_2, надана стороною захисту не підтверджує факт передачі автомобілів, які є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України в ТрО та володіння ними відповідним підрозділом ТрО. Вказана довідка містить лише інформацію про те, що зазначені транспортні засоби були задіяні у конвоюванні вантажів військового призначення 04.03.2022, 06.03.2022, 08.03.2022, 10.03.2022, 13.03.2022, 15.03.2022, 22.03.2022. Між тим, зазначені у вказаній довідці відомості викликають обґрунтовані сумніви у їх достовірності, з огляду на те, що вказані автомобілі фізично не могли бути задіяні у конвоюванні вантажів військового призначення 04.03.2022, так як із викладу фактичних обставин обвинувального акту слідує, що незаконне заволодіння вказаними транспортними засобами мало місце 05.03.2022.

Оскільки стороною захисту заявлено клопотання про проведення судового розгляду спочатку після заміни учасника колегії судді ОСОБА_12 , свідки та потерпілі мають бути передопитані, отже з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, ризик впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих зберігається по теперішній час.

Судом не виключається вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, оскільки маючи підозру за ч. 4 ст. 190 КК України, обвинувачений вчинив нові кримінальні правопорушення.

Міцні соціальні зв`язки обвинуваченого (те, що він одружений, має трьох дітей) його особа (дві вищі освіти, займав керівні посади) позитивні характеристики (від СП ТОВ «Транс Груп», нагородження Почесною грамотою, золотою стелою та дипломом Міжнародного Академічного Рейтингу «Золота фортуна») укладення контракту ТрО, особисті сімейні обставини (неможливість дружини влаштуватись на роботу, наявність захворювання у матері обвинуваченого, інвалідність батька обвинуваченого, хвороба тещі обвинуваченого) не є достатніми підставами для зміни раніше обраного запобіжного заходу, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Таке рішення, на думку колегії суддів не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Захисник ОСОБА_7 зазначив про тривале безальтернативне перебування обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави.

Так, відповідно до вимог ст. 183 КПК України встановлено обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, яка дозволяє суду враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України не визначати розмір застави у кримінальних провадженнях щодо ряду злочинів.

Зважаючи на те, що обвинувачений безальтернативно перебуває під вартою майже два роки, з плином часу ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшуються, нових ризиків прокурором не встановлено та не доведено, клопотання прокурора є ідентичними один одному, суд прийшов до висновку про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 1600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі внесення якої вказаний запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст. 335 КПК України, колегія суддів -

постановила:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.05.2024 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 1600 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 4844800 (чотири мільйони вісімсот сорок чотири тисячі вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самими обвинуваченими так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами: отримувач - ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р НОМЕР_1 призначення платежу - застава.

Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом;

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками;

- здати на зберігання суду паспорт, який надає право виїзду за межи території України, та інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави уповноважена особа місця попереднього ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого, за якого внесена застава, з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави протягом 60 днів.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захисникам та направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Повний текс ухвали буде проголошено 18.03.2024 о 16-45 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3