Справа № 296/1926/24
Вирок

Іменем України

05 березня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 20.01.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, громадянина України, українця, не одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

встановив:

Згідно з рішенням Корольовського районного суду від 21.09.2007 за № 2-3456/07, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2007 до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_3 будучи обізнаним у тому, що відповідно до рішення Корольовського районного суду від 21.09.2007 за № 2-3456/07, він зобов`язаний виплачувати кошти, на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та, всупереч зазначеного рішення, останній в період з 21.09.2007 по 01.07.2010 та з 01.01.2012 по 01.01.2024 злісно ухиляється від сплати аліментів.

Так, ОСОБА_3 попереджено державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Проте, незважаючи на це, ОСОБА_3 з 21.09.2007 по 01.07.2010 та з 01.01.2012 по 01.01.2024, будучи фізично здоровим, з метою злісного ухилення від сплата аліментів, умисно не повідомляв державного виконавця про суму заробітку та джерела доходів, а також з доходів аліментів не сплачував; у Житомирському міському центрі зайнятості, як шукаючий роботу, не перебував; заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживає, аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно не виплачує, чим допустив заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2024 в сумі 269578 гривень 67 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, письмовими заявами підозрюваного, складеною в присутності захисника, потерпілої та матеріалами досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Зі змісту заяви підозрюваного ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 , відповідно до поданої заяви, повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у спрощеному провадженні без її участі.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, з урахуванням заяви потерпілої, суд дійшов висновку щодо відсутності сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та можливістю розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381, 382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження та потерпілим, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали.

Визначаючи вид покарання, суд враховує роз`яснення, які викладені в п. 2постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Санкція ч. 1 ст. 164 КК України передбачає альтернативні покарання у виді громадських робіт, арешту та обмеження волі.

Приймаючи до уваги, що згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає доцільним застосувати до нього найбільш м`який вид покарання, передбачений у санкції ч. 1 ст. 164 КК України, у виді громадських робіт.

На думку суду, саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні. Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1