Справа № 947/7120/24
Провадження № 1-кс/947/2772/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, старшого офіцера відділу державного нагляду з охорони праці Головного управління Національної гвардії України, у званні «підполковник», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві перебувають матеріали досудового розслідування внесені 20.02.2024 року до ЄРДР за № 0000234 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в рамках якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та достатніми для його застосування до підозрюваного, з визначенням розміру застави, зазначеним слідчим у клопотанні.

Захисник заперечував на задоволенні клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, невмотивованість клопотання щодо обрання виключного запобіжного заходу, дані, які характеризують особу підозрюваного, наявність у нього неповнолітньої дитини та батьків похилого віку на утриманні, надавши письмові заперечення з копіями відповідних документів та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а у разі взяття під варту, визначити розмір застави в межах від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Підозрюваний погодився з думкою захисника.

Від підозрюваного скарг на незаконні дії відносно нього з боку працівників органів досудового розслідування не надходили, інших заяв та клопотань не було.

Вивчивши клопотання та надані суду матеріали, вислухавши думки учасників, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.

А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Приймаючи до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах, зокрема, в показах свідків, протоколах огляду та затримання, вважаю доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри в скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення по якому продовжується проведення необхідних слідчих дій, вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, доведеним.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим, вважаю що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду ризику.

Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

В зв`язку з викладеним, вважаю, що в даній кримінальній справі, на час вирішення вказаного питання, з урахуванням викладених в ухвалі обставин кримінального провадження, суспільний інтерес переважає над особистим інтересом підозрюваного.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України, вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно підозрюваного, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, те що вказаний злочин вчинено без застосування насильства чи погрози його застосування, та відсутні наслідків у вигляді загибелі людини, вважаю необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010р., заява №12050/04) зазначається, що ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Тобто, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

З урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, наявності даних, щодо його майнового стану, а також, обставин злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , зокрема, суспільно небезпечний та корисливий характер вчиненого кримінального правопорушення, вважаю, що вказані обставини свідчать про виключний випадок та неможливість забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків заставою, у межах розміру, визначеному для особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.

В зв`язку з викладеним вбачається, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно визначити розмір застави, у більш великому розмірі ніж передбаченому для осіб підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину і зазначений ч.5 ст.182 КПК України, а саме, у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 484 480 гривень, зважаючи, що визначений розмір застави, буде з одного боку утримувати обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення і повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вважаю необхідним, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: не відлучатися із м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками визначеними слідчим; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати до старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_6 за адресою: вул. Велика Арнаутська, 20, із встановленою періодичністю кожної середи.

Відповідно до ст. 209 КПК України, при визначенні часу затримання ОСОБА_5 належить прийняти протокол його затримання, згідно якому він був затриманий 25.02.2024 року.

На підставі встановленого, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням його до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, та обчислювати з дня затримання ОСОБА_5 , тобто з 25.02.2024 року до 24.04.2024 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 484 480 (чотириста вісімдесят чотири чотириста вісімдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком до 24.04.2024 року:

- не відлучатися із м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками визначеними слідчим;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_6 за адресою: вул. Велика Арнаутська, 20, із встановленою періодичністю кожної середи;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, неявки підозрюваного за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді без поважних причин, чи порушення підозрюваним обов`язків, застава звертається в дохід держави і вирішується питання про застосування застави в більшому розмірі, або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, до 24.04.2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1