Справа №752/4018/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/797/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_8 , першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець, Сумської обл., громадянина України, українця, із середньо спеціальною освітою, не працюючого, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, встановивши 2 іспитовий строк;

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу, у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, з розстрочкою виплати штрафу строком на дванадцять місяців, зі сплатою рівними частинами по 7 084 (сім тисяч вісімдесят чотири) гривні, щомісячно, з моменту набрання вироком законної сили.

Ухвалено вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 309 КК України - виконувати самостійно.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 о 17 год. 20 хв., 03.02.2022 року, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, неподалік станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив та підібрав частину блістерної упаковки з трьома таблетками, а саме наркотичним засобом - метадоном. Вказані таблетки ОСОБА_7 поклав до рюкзака, тим самим незаконно придбав та почав зберігати для особистого вживання, без мети збуту.

Того ж дня, приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебуваючи у вестибюлі станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, був зупинений працівниками поліції, які під час огляду виявили та вилучили у нього частину блістерної упаковки з трьома таблетками, які згідно висновку експерта №СЕ-19/111-22/5245-НЗПРАП від 05.02.2022 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,066 г.

Метадон, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва та остаточно за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі.

Мотивуючи такі вимоги, зазначає, що призначаючи ОСОБА_10 покарання у виді максимального штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, суд належним чином не надав правової оцінки тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставинам справи, даним про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_11 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останні рази за майновий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186.КК України та за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_11 , будучи звільненим від призначеного Оболонським районним судом м. Києва покарання із одночасно визначеним іспитовим строком, скоїв інкримінований йому злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України через нетривалий проміжок часу, а саме 03.02.2022, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_12 , його схильність до вчинення злочинів, стійку антисоціальну спрямованість та вперте небажання стати на шлях виправлення.

В поданій апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.06.2021, призначивши до відбуття остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років позбавлення волі.

Такі вимоги обгрнутовує тим, що за межами уваги місцевого суду залишились дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який вже був засуджений вироками від 22.05.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та від 25.06.2021 за ч. 1 ст. 309 до 2 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Інкриміноване кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив під час іспитового строку, незважаючи на ризик призначення реальної міри покарання, згідно з положеннями ст. 71, 78 КК України.

Окрім того, вказує, що обвинувачений, будучи особою працездатного віку ніде не працює. Обставиною, що обтяжує покарання судом визнано рецидив кримінальних правопорушень. Указані обставини свідчать про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Прокурор вважає, що суд дійшов до помилкового висновку щодо можливості застосування до обвинуваченого найменш суворого з можливих видів покарання у виді штрафу. Крім того, оскільки обвинувачений ніде не працює, а отже не має джерела доходів із якого можна було б сплатити призначений судом штраф, існує реальна небезпека невиконання судового рішення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку вимог та доводів апеляційних скарг, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відстуність підстав для задоволення апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК Українипідтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то апеляційний суд вважає, що воно в повній мірі відповідає тяжкості скоєного злочину та даним про особу обвинуваченого.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, дані про собу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом визнано рецидив злочинів.

Цим обставинам, суд першої інстанції надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, у виді штрафу, з розстрочкою виплати певними частинами, в порядку ч. 4 ст. 53 КК України.

Доводи апеляційних скарг про те, що в даному випадку, з урахуванням сукупності даних про особу обвинуваченого, а також наявності обставини, що обтяжує покарання, наявні всі підстави для призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки наведені в апеляційних скаргах обставини були в повній мірі враховані судом, при цьому, апелянтами не наведено переконливих доводів, які б свідчили про те, що призначене судом покарання є невідповідним ступеню тяжкості скоєного та його особі через м`якість.

На думку колегії суддів, наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які характеризують особу обвинуваченого, доводи апеляційних скарг, а також фактичні обставин справи, не вказують на наявність обставин, які б вказували на неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Окрім цього, судом вірно зроблено висновок про те, що відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року, яким ОСОБА_7 призначено покрання за ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, слід виконувати самостійно.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданих апеляційних скарг і не знаходить підстав для скасування вироку, а тому апеляційні скарги залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: