Номер провадження: 11-сс/813/470/24
Справа № 522/2278/24, 1-кс/522/1031/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 20.02.2024, якою в межах к/п №0000125 від 23.01.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із середньо освітою, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 190 КК України відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000125 від 23.01.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 190 КК України.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 вчинено три кримінальні правопорушення, що значною мірою порушує суспільний інтерес, у зв`язку з чим міра запобіжного заходу, яку просить застосувати сторона обвинувачення не здатна повною мірою запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилося те, що лише одне з інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень є тяжким, оскільки вчинене в умовах воєнного стану;

- посилання слідчого судді на попередні судимості ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки всі вони погашені в установленому законом порядку;

- підозрюваний має постійне місце проживання, хоча офіційно не працевлаштований, однак працює по найму та має джерело для існування, завдана кримінальними правопорушеннями шкода відшкодована;

- підозрюваний ОСОБА_7 активно сприяє досудовому розслідуванню щодо розкриття вчинених ним правопорушень. Так, завдяки свідченням останнього, встановлено особу свідка, якому підозрюваний збув мобільний телефон, що належав потерпілому ОСОБА_9 . Під час слідчих дій із свідком ОСОБА_10 , останній добровільно видав придбаний у підозрюваного телефон та його було повернуто під розписку потерпілому;

Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20.02.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного, який не заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є серед іншого щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Мотивуючи ухвалу, слідчий суддя вказував на те, що міра запобіжного заходу, яку просить застосувати сторона обвинувачення не здатна повною мірою запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України.

Водночас, апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 190 КК України а також існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Зміст клопотання про застосування запобіжного заходу свідчить про те, що слідчим дотримані вимоги ст. 184 КПК України.

Статтею 194КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені норми процесуального закону вказують на те, що слідчий суддя, отримавши клопотання, був зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.184 КПК та розглянути його в чіткій відповідності до положень ст.194 КПК України.

Частиною 2 ст. 194 КПК визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, встановивши наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри, слідчий суддя мав оцінити доводи клопотання та докази на підтвердження існування ризиків, які обґрунтовують застосування запобіжного заходу щодо якого заявлене клопотання та прийняти рішення по суті клопотання, а саме задовольнити клопотання, або відмовити в його задоволенні, якщо під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя не дотримався зазначених вимог процесуального закону, оскільки мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про, погодившись із існуванням обґрунтованої підозри, відмовив у задоволенні клопотання, пославшись на неможливість запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що погодившись з існуванням обґрунтованої підозри та існуванням ризиків, що є підставою для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя був зобов`язаний прийняти лише одне рішення - задовольнити клопотання, оскільки відмовити в його задоволенні, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 194 КПК, слідчий суддя мав право виключено у випадку недоведеності всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті процесуального закону.

Однак, не виконавши зазначені вимоги процесуального закону, відмовивши у задоволенні клопотання, фактично пославшись на м`якість запропонованого слідчим та прокурором запобіжного заходу, слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив загальні засади кримінального провадження та приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, якими законом визначені повноваження слідчого судді.

Разом з тим, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.

Водночас, в даній справі, слідчий суддя прийняв рішення, яке має зовсім протилежний ефект, оскільки під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог КПК України, зокрема вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законом та фактично висловився про необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу, що суперечить самій суті судового контролю.

Апеляційний суд звертає увагу, що діючий кримінальний процесуальний закон визначає слідчого суддю як суб`єкта, який під час досудового розслідування вирішує питання, пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод осіб, та розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність у кримінальному процесі, тобто здійснює функцію судового контролю.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя не дотримався принципу здійснення своїх повноважень у визначених законом межах, фактично перебрав на себе функції сторони обвинувачення, оскільки висловився про недостатність застосування до підозрюваного запропонованого органом досудового розслідування заходу забезпечення кримінального провадження, що суперечить не тільки приписам п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, а і базовим принципам здійснення правосуддя та кримінального процесу в цілому.

З огляду на викладені обставини, оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Статтею 194КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що його підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану;

- ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

- ч. 1 ст. 360 КК України як умисне пошкодження телекомунікаційної мережі, якщо такі дії спричинили припинення надання телекомунікаційних послуг на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою.

Що стосується ризиків у вказаному провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що у вказаному провадженні мають місце ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органу досудового розслідування та суду а також ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Існування вказаних ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, окрім того, апеляційний суд у якості характеризуючої обставини враховує, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Натомість, апеляційний суд приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце проживання, працює по найму, активно сприяє органу досудового розслідування та з`явився у судове засідання апеляційного суду за першою вимогою.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту у повній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти наявним у вказаному провадженні ризикам, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частина 1 ст. 412 передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладені обставини, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню із постановленням нової ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Водночас, з огляду на зазначені у мотивувальній частині ухвали обставини, апеляційний суд із урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 14.06.2021 у справі №686/9636/18, вважає за необхідне довести до відома голови Приморського райсуду м. Одеси про допущення зазначених порушення для вжиття належних та дієвих заходів реагування, з метою неприпустимості в подальшому аналогічних порушень вимог закону під час розгляду слідчими суддями клопотань про застосування запобіжних заходів.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 20.02.2024 про відмову у застосуванні відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 190 КК України запобіжного заходу у виді домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 360, ч. 2 ст. 190 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл., прокурора чи суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді, суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися із місця проживання в період часу з 21 год. по 05 год. за виключенням оголошення сигналу повітряної тривоги;

Строк дії ухвали апеляційного суду до 14 квітня 2024.

Копію ухвали апеляційного суду направити до СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл., - для виконання та голові Приморського райсуду м. Одеси для відома.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 .

Довести до відома голови Приморського райсуду м. Одеси про допущені порушення вимог КПК України слідчим суддею Приморського райсуду м. Одеси ОСОБА_1 при розгляді клопотання слідчої ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4