Справа № 639/606/24
Провадження № 1-в/639/57/24
УХВАЛА

Іменем України

29 лютого 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Харкова подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про вирішення питання про призначення покарання за наявністю кількох вироків у відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася начальник Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 засудженого вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.09.2020 та вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2023.

В обґрунтування подання зазначено, що 14.01.2021 року до Ізюмського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробапії» в Харківській області відносно громадянина ОСОБА_5 для виконання надійшов вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.09.2020 року.

Відповідно до отриманих вимог з УІАП ГУНП в Харківській області, було встановлено, що ОСОБА_5 під час відбуття покарання з випробуванням вчинив новий злочин. У зв*язку з чим клопотання про передачу матеріалу до суду для вирішення питання про звільнення від призначеного судом покарання не направлялося.

07.02.2024 року Ізюмським РВ № 2 філії ДУ «Центр пробадії» в Харківській області був отриманий вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2023 року, яким громадянина ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Отже, стосовно вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.09.2020 року рішення не було прийнято. Строк випробування ОСОБА_5 закінчився 01.09.2022.

У зв*язку з викладеним вище орган пробації просить роз`яснити порядок виконання вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.09.2020 року та вирішити питання по суті, оскільки засуджений ОСОБА_5 перебуває в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку з виконанням вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2023 року, вирок набрав законної сили 30.03.2023 року.

Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні подання.

Представник Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та засуджений в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися.

При таких обставинах, суд вважає можливим розглянути вказане подання без участі представника органу пробації та засудженого, так як відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Так, з системного аналізу кримінального закону, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту вироку від 27.02.2023 відносно ОСОБА_5 , вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2019 року останній був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, вирок набрав законної сили 01 грудня 2020 року відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року. Тобто, іспитовий строк у засудженого ОСОБА_5 за цим вироком сплив 01 грудня 2021 року, а його перебування на обліку у відповідному органу пробації станом на 05 січня 2023 року не є підтвердженням відсутності погашення судимості.

Отже, враховуючи викладене, ОСОБА_5 є особою, що не має судимості відповідно до вимог ст. 89 КК України, про що зазначає у своєму вироку Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 27.02.2023.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що зазначене у поданні питання вже вирішувалось Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області при постановленні вироку відносно ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

постановив :

У задоволенні подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про вирішення питання про призначення покарання за наявністю кількох вироків у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 06.03.2024 року о 16 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_1