Справа № 357/9189/24
У Х В А Л А

про тримання під вартою

02 липня 2024 року cлідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0002325, яке внесене до ЄРДР 29 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просила: (1) застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів; (2) визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 146 000 грн; (3) у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: з`являтись до органу досудового розслідування за першою вимогою; не відлучатися із місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; уникати спілкування із потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки той раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання, суворіше за п`ять років позбавлення волі.

Вважала, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду, щоб його уникнути.

Вказувала, що стримуючих таку поведінку ОСОБА_4 факторів немає, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, місця роботи, сім`ї, дітей, утриманців та постійного місця проживання.

Зазначала, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке здійснене умисно, вдень, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, в присутності потерпілої та інших очевидців.

На її думку, це свідчить про те, що ОСОБА_4 має підвищену суспільну небезпеку та зважаючи на відсутність джерел доходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважала, що запобігти зазначеним ризикам, може лише тримання під вартою ОСОБА_4 .

На її думку, інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та дієвість кримінального провадження.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти поданого клопотання.

Захисник ОСОБА_5 покладався на розсуд суду.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, за заявою № 42310/04, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчим суддею з`ясовано, що згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому за таких обставин.

«Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Так, 29 червня 2024 року близько 09 години 10 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу залізничної станції «Устимівка», що за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив, що чергова по станції ОСОБА_7 вийшла із вказаного приміщення та залишила двері незамкненими. В цей час в ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, через незачинені двері зайшов до приміщення чергового по станції, звідки викрав жіночу сумку, належну потерпілій ОСОБА_7 , всередині якої знаходились гаманець червоного кольору, із вмістом грошових коштів в сумі 2500 грн, три банківські карти, пенсійне посвідчення, посвідчення залізничника, виданих на ім`я ОСОБА_7 та взявши вказану сумку в руки вийшов з приміщення залізничної станції.

В цей час ОСОБА_7 повертаючись на своє робоче місце побачила ОСОБА_4 , в руках якого знаходилась сумка останньої. Після чого ОСОБА_7 підбігла до ОСОБА_10 та схопила належну їй сумку за ручки.

У цей же час ОСОБА_4 розуміючи, що його протиправні дії були викриті потерпілою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, з метою утримання викраденого майна, відкрито, шляхом ривка вирвав з рук потерпілої ОСОБА_7 вказану сумку та не реагуючи на зауваження потерпілої побіг вдовж залізничних колій.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2500 гривень».

Слідчий суддя вважає доведеною обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

Вказаний висновок ґрунтується на таких матеріалах досудового розслідування: витягу з ЄРДР; копії електронного рапорту помічника чергового ОСОБА_11 від 29 червня 2024 року; копії рапорту капітана поліції ОСОБА_12 від 29 червня 2024 року; копії заяви ОСОБА_7 від 29 червня 2024 року; копії протоколу огляду місця події від 29 червня 2024 року; копії протоколу огляду предметів/речей від 29 червня 2024 року; копії протоколу огляду місцевості від 29 червня 2024 року; копії протоколу огляду предметів/речей від 29 червня 2024 року; копії протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29 червня 2024 року; копії протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29 червня 2024 року; копії протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 від 29 червня 2024 року; копії протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29 червня 2024 року; копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29 червня 2024 року; копії протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 29 червня 2024 року; копії протоколу огляду предметів від 29 червня 2024 року; копії протоколу огляду та перегляду відеозапису від 29 червня 2024 року; копії протоколу огляду та перегляду відеозапису від 29 червня 2024 року; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 29 червня 2024 року; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 29 червня 2024 року; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 29 червня 2024 року; копії протоколу проведення слідчого експерименту від 29 червня 2024 року; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 29 червня 2024 року; копії протоколу проведення слідчого експерименту від 29 червня 2024 року; копії повідомлення про підозру від 30 червня 2024 року.

На думку слідчого судді, вказані матеріали та інформація в них свідчать, що дійсно підозрюваний ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі.

Вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину.

На цій стадії слідчий суддя не має права наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність двох з вищезазначених ризиків, а саме, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно із санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми (семи) до 10-ти (десяти) років.

Вказане покарання, на думку слідчого судді є суттєвим мотивом для ОСОБА_4 вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 не має місця працевлаштування, навчання, постійного місця проживання, сім`ю, дітей чи інших утриманців.

Отже, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які здатні попередити його переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

За таких обставин, слідчий суддя дійшла до переконання, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який оцінює, як високий.

Своєю чергою, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, з корисливого мотиву. Як установлено слідчим суддею, у ОСОБА_4 відсутні джерела доходів.

Отже, з огляду на ці обставини, існує ймовірність, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, органом досудового розслідування доведено обставину, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь ймовірності доведених ризиків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, відсутність постійного місця проживання, зважаючи на відсутність поручителів, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою досягти мети визначеної ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне встановити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 тривалістю 60 (шістдесят) днів, який необхідно обчислювати з моменту фактичного затримання 29 червня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, у випадку ОСОБА_4 йому має бути визначений розмір застави, як альтернативний запобіжний захід і перелік обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України та які будуть застосовані до нього в разі внесення застави.

Слідчий суддя зазначає, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави йому має бути визначений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається виходячи з обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та установлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. До того ж, він має достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує усі вище наведені обставини та зважаючи на них, вважає, що ОСОБА_4 має бути визначена застава, передбачена п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3028 гривень.

Отже, розмір застави становить 146 000 грн.

Далі, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має визначити перелік обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідча суддя вважає, що з огляду на дані про особу ОСОБА_4 , установлені ризики, слідчим та прокурором доведена необхідність покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. 1, 2, 3, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтись до органу досудового розслідування за першою вимогою; не відлучатися із місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та вїзд в Україну; уникати спілкування із потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з моменту фактичного затримання, тобто до 27 серпня 2024 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 146 000 грн.

Застава може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави, звільнити ОСОБА_4 з-під варти та покласти на нього такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) з`являтись до органу досудового розслідування за першою вимогою;

2) не відлучатися із місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та вїзд в Україну;

5) уникати спілкування із потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Строк дії обов`язків, у разі внесення застави 2 (два) місяці, з дня внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

У зв`язку з перебуванням слідчого судді в нарадчій кімнаті, повний текст ухвали проголошений 08 липня 2024 року о 08:40 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_15