Суддя ОСОБА_1 .
Провадження № 1-кп/644/104/24
ВИРОК

іменем України

27 березня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , захисника - адвоката ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , їх представників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , секретаря судових засідань ОСОБА_10 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :

Водій ОСОБА_11 04.04.2020 приблизно о 20 годині, в порушення вимог підпункту «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керував у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по проїзній частині вул. Роганської в м. Харкові зі сторони вул. Сергія Грицевця в напрямку вул. Кулешова. Рухаючись по вказаній вулиці в районі буд. № 149 зі швидкістю приблизно 120 км/год, тобто із перевищенням дозволеної у населеному пункті швидкості руху транспортних засобів, перебуваючи неподалік заїзду до гаражного кооперативу «Орфей-94», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 152-А, ОСОБА_11 , діючи з необережності, побачивши автобус «MERCEDES-BENZ 312 D», р.н. НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_12 виконував маневр розвороту та рухався від правого краю проїзної частини по ходу руху автомобіля «ВАЗ 21102» на смугу руху що веде в напрямку вул. С. Грицевця, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, не зупинив автомобіль та перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та виконав маневр виїзду керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, чим створив аварійну ситуацію, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , з автобусом «MERCEDES-BENZ 312 D», р.н. НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_11 порушив вимоги п. п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автобусу «MERCEDES-BENZ 312 D», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 загинув на місці ДТП. Причиною смерті ОСОБА_12 стала несумісна з життям поєднана тупа травма органів черепної, грудної та черевної порожнин, що супроводжувалось переломами кісток голови і тулуба, розривами внутрішніх органів і великих кровоносних судин. Пасажиру автомобіля «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 були завдані такі тілесні ушкодження: голови - важка відкрита черепно- мозкова травма: забиті рани в області правої вушної раковини і правої верхньої повіки, перелом основи черепа в області правої середнє-черепної ямки, крововиливи під тверду мозкову оболонку у вигляді двосторонніх субдуральних пластинкових крововиливів, забій головного мозку по типу дифузно-аксонального пошкодження з ураженням серединних відділів підкіркових утворень зліва і задніх відділів мозолястого тіла; тулуба і кінцівок - закритий перелом середньої третини правої ключиці, закритий уламковий перелом дистального метаепіфіза лівої променевої кістки із зсувом, закритий уламковий перелом лівої стегнової кістки на межі середньої і нижньої третини діафізу із значним зсувом. Зазначена сукупна травма, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав. У наданих суду поясненнях зазначив, що перед ДТП він рухався по правій смузі проїзної частини вул. Роганської у м. Харкові з швидкістю біля 60 км/г. Так як попереду стояли уздовж правого краю дороги автомобільний причіп та пасажирський автобус, він перемістився у ліву смугу, але раптово перед керованим ним автомобілем виникла перешкода у виді білого транспортного засобу. Намагаючись уникнути зіткнення він гальмував та маневрував вліво на полосу зустрічного руху, однак зіткнення автомобілів все одно сталося. Також у своїх поясненнях ОСОБА_11 зазначав, що на момент ДТП був тверезим. Винуватим у ДТП вважає ОСОБА_12

Хоча обвинувачений вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, тим не менш його вина підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в суді наступними доказами:

-протоколом огляду місця ДТП від 04.04.2020, який проводився з 23 години по 04 годину 05.04.2020, та схеми до нього з фототаблицею, на підставі яких встановлено, що місцем ДТП є ділянка проїзної частини вул. Роганській у м. Харкові в районі будинку № 149. Дана ділянка дороги освітлена електроосвітленням. На місці ДТП виявлені такі транспортні засоби: автомобіль «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , та мікроавтобус «MERCEDES-BENZ 312D» р.н. НОМЕР_2 . Відповідно до опису стану транспортних засобів (зовнішні пошкодження) легковий автомобіль «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , повністю зруйнований, а мікроавтобус Мерседес має такі пошкодження: відсутнє переднє ліве колесо, має деформацію кузова у формі вм`ятин на пошкодження лакофарбового покриття. Також на місці ДТП на проїзній частині вул. Роганської виявлено труп громадянина ОСОБА_12 /т. 2 а.с. 219-233/;

-висновком судової автотехнічної експертизи № 9402/10682 від 15.06.2020 встановлено, що на момент огляду транспортного засобу «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , робоча гальмова система автомобіля, рульове керування автомобіля, ходова частина автомобіля, виконували свої загальні функції, тобто знаходилися в працездатному стані. /Т 3, а.с. 250-261/

-висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 9401 від 28.09.2020, яким встановлено, що місце зіткнення транспортних засобів «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , та «MERCEDES-BENZ 312D» р.н. НОМЕР_2 , розташовувалося до початку утворення подряпин першої зони на смузі зустрічного напрямку відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ та автобусу Мерседес /т. 3 а.с. 288-301/;

-відеозаписом з камери зовнішнього спостереження ТОВ «ХМК» в результаті перегляду якого встановлено, що 04.04.2020 о 20:01 в районі будинку АДРЕСА_2 сталося зіткнення двох транспортних засобів, один з яких рухався по проїзній частині вул. Роганської зі сторони вул. С.Грицевця в напрямку вул. Кулешова, а другий виконував маневр розвороту / т.2 а.с. 249/;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні повідомив, що 04.04.2020 року у вечірній час керуючи автомобілем Мазда рухався по вул. Роганській у м. Харкові у бік станції метро Індустріальна (Пролетарська). Автомобіль ВАЗ рухався у зустрічному напрямку ближче до центру дороги зі швидкістю більше 100 км/год. Цей автомобіль засліпив його і він був змушений зманеврувати праворуч щоб уникнути зіткнення з ВАЗом. Коли автомобілі розминулися, позаду він почув звук удару й побачив у дзеркало заднього виду, що відбулася ДТП. Підійшовши на місце події він побачив, що автомобіль ВАЗ зіткнувся з мікроавтобусом Мерседес білого кольору. Бачив, що водій Мерседесу був без ознак життя, а від водія ВАЗу відчував запах алкоголю;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який був пасажиром автомобіля Мазда під керуванням ОСОБА_13 , який надав аналогічні показанням свідка ОСОБА_13 пояснення щодо обставин ДТП та наявності ознак алкогольного сп`яніння у водія ВАЗу;

-протоколами слідчих експериментів, які були проведені за участі свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , в ході яких вказані особи надали пояснення щодо обставин, які передували ДТП, зокрема, щодо характеру руху автомобілів ВАЗ та Мерседес. Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вказували на те, що автомобіль ВАЗ перед зіткненням з автобусом Мерседес, який знаходився на протилежному від них краю проїзної частини вул. Роганської з увімкненим показником повороту ліворуч, рухався зі швидкість не менше 100 км/г. При проведенні експериментальних заїздів в ході слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 було встановлено, що автомобіль ВАЗ перед зіткненням рухався зі швидкістю 120 км/г. /Т.3 а.с. 98-135/;

-протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 в ході якого останній пояснив, що він був пасажиром мікроавтобусу «MERCEDES-BENZ 312D» р.н. НОМЕР_2 . Керував транспортним засобом ОСОБА_12 , який з території гаражного кооперативу виїхав заднім ходом на проїзну частину вул. Роганської. Автобус розташовувався уздовж правого краю дороги задньою частиною у бік м. Індустріальна (Пролетарська). Коли свідок сів до салону автомобілю, водій ОСОБА_12 увімкнув показник лівого повороту і почав виконувати маневр розвороту від правого краю проїзної частини вул. Роганської на зустрічну смугу руху у бік м. Індустріальна. В процесі маневру свідок відчув сильний удар у ліву частину мікроавтобуса від чого транспортний засіб перекинувся /Т.3 а.с. 136-144/;

-висновком комплексної експертизи матеріалів і засобів звуко- та відеозапису, автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 9754/9755/582 від 29.01.2021, якою встановлено таке:

«при дослідженні файлу з відеозаписом події ДТП, ознак змін, монтажу, переривання тощо, не виявлено;

місце зіткнення транспортних засобів, було розташоване перед початком утворення слідів подряпин на асфальті не далі ніж на відстані 19,8 м від краю будинку АДРЕСА_2 ;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 21102 ОСОБА_11 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 , також не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, але, з технічної точки зору, не знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса Mercedes Benz ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автобуса Mercedes Benz ОСОБА_12 визначалась шляхом виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автобуса Mercedes Benz ОСОБА_12 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації несправність ходової частини автобуса Mercedes-Benz, що полягає у понаднормовому зносі внутрішньої частини шин передніх коліс, з технічної точки зору, не знаходилась в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди» /т.3 а.с. 145-158/;

-висновком комісійної додаткової судової автотехнічної експертизи № 26611/31347 від 22.11.2021, якою встановлено таке:

«покази водія автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_4 , відносно розташування місця зіткнення транспортних засобів, а також відносно розвитку механізму ДТП на стадії зближення транспортних засобів, з технічної точки зору є неспроможними;

покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_18 відносно розташування місця зіткнення транспортних засобів, а також відносно механізму розвитку ДТП на стадії зближення транспортних засобів, з технічної точки зори, не позбавлені технічної спроможності;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ- 21102 ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автобуса Мерседес ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.4 та п. 31.4 п/п 31.4.5. Правил дорожнього руху України;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти виникнення даної ДТП шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 також не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. Але дані невідповідності вимогам п.п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з причин, які вказані в дослідницькій частині висновку;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автобуса Мерседес ОСОБА_12 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру;

в досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автобуса Мерседес ОСОБА_12 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП;

водій автобуса Мерседес ОСОБА_12 своїми діями, які не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, створив небезпеку для руху водію автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 ;

водій автомобіля ВАЗ-21102 ОСОБА_11 своїми діями, які не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, створив аварійну ситуацію» /т. 3 а.с. 182-190/;

-висновком судово-медичної експертизи № 16/3497-Т/20 від 14.05.2020 проведеної у відділенні судово-медичної токсикології, встановлено, що в крові ОСОБА_11 , забір якої був зроблений 04.04.2020, виявлений етиловий спирт у кількості 3,16 проміле /т. 3 а.с.50-51/;

-висновком судово-медичної експертизи № 12-14/353-А/20 від 01.07.2020 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 встановлена важка сукупна травма у вигляді таких пошкоджень:

«голови - важка відкрита черепно- мозкова травма: забиті рани в області правої вушної раковини і правої верхньої повіки, перелом основи черепа в області правої середнє-черепної ямки, крововиливи під тверду мозкову оболонку у вигляді двосторонніх субдуральних пластинкових крововиливів, забій головного мозку по типу дифузно-аксонального пошкодження з ураженням серединних відділів підкіркових утворень зліва і задніх відділів мозолястого тіла;

тулуба і кінцівок - закритий перелом середньої третини правої ключиці, закритий уламковий перелом дистального метаепіфіза лівої променевої кістки із зсувом, закритий уламковий перелом лівої стегнової кістки на межі середньої і нижньої третини діафізу із значним зсувом.

Встановлені ушкодження могли утворитися в умовах ДТП. Важка сукупна травма, яка встановлена у ОСОБА_19 , відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.» /Т. 3 а.с. 18-19/;

- висновком судово-медичної експертизи № 10-12/656-С/20 від 06.05.2020 встановлено, що у ОСОБА_12 наявні такі тілесні ушкодження:

«голови: садна на лобі зліва, в лівій скроневій ділянці, в проекції лівої виличної кістки два садна, біля зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, на підборідді зліва, в проекції нижньої щелепи; синець на лобі зліва, на лівій нижній повіці, де мається травматична припухлість, на правому крилі носа, з переходом на верхню губу справа; забиті рани в лівій тім`яній ділянці, у верхнього краю лівої вушної раковини з розривом хрящів лівої вушної раковини; крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої сторони в лівій тім`яній ділянці та на межі тім`яних ділянок; крововилив в лівий скроневий м`яз з переходом на апоневроз лівої тім`яної кістки та лобової кістки зліва; лінійний перелом лівої тім`яної кістки, який бере свій початок від проекції тім`яного бугра та розповсюджується вперед та догори на довжину 4,5см, де під тупим кутом відходить донизу, слідує на довжину 8см по передньому краю лівого великого крила клиноподібної кістки в передній черепній ямці, та сліпо закінчується у «Турецького сідла» зліва;

тулуба: два паралельних косо-вертикальних синця у правому підребір`ї, синець на правій передньо-бічній поверхні грудної клітини в проекції 7-10 ребер; багатоуламковий перелом лівої ключиці у середній третині; крововиливи на поверхні легенів, біля коренів, розрив в ділянці кореня лівої легені, з вилиттям 1000 мл крові в плевральні порожнини; розрив навколосерцевої сумки, аорти та легеневої артерії; прямі поперечні переломи правих ребер: 2,4-7-го по навкологрудинній лінії, по хрящовій частині, 5, 8-10-го по середньо-ключичній лінії, 7-12-го по лопатковій лінії та лівих ребер: 2,4-7 по навкологрудинній лінії, по хрящовій частині, 1,2-го по лопатковій лінії, 3-8-го по задньо- пахвовій лінії; розрив по передній поверхні хрящової частини між 8 та 9 грудними хребцями; розтрощення селезінки, печінки, з крововиливами у воріт, крововиливи в жирову клітковину нирок, розриви у воріт, в черевній порожнині близько 350мл крові;

кінцівок: садна на тильній поверхні лівої кисті, на тильній поверхні правої кисті, біля основи 2- го пальця; синці на тильній поверхні лівої кисті, з переходом на проекцію променевозап`ясткового суглобу по задній поверхні, на зовнішній поверхні лівого плеча, на межі нижньої та середньої третин.

Вищевказані ушкодження виникли зажиттєво, від дії тупих твердих предметів зі значною силою, найімовірніше, безпосередньо перед настанням смерті, або в час настання смерті та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 . Не виключена можливість їх виникнення в умовах дорожньо-транспортної пригоди (що не суперечить відомим обставинам справи).

Відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. закритий перелом кісток склепіння та основи черепа, закриті ушкодження органів грудної, черевної порожнини, закриті ушкодження органів грудної і черевної порожнин, розрив хребта по передній поверхні хрящової частини між 8 та 9 грудними хребцями, ушкодження аорти та легеневої артерії відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя, переломи ребер, ключиці мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, інші ушкодження (синці, садна, крововиливи, забійні рани) мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Причиною смерті ОСОБА_12 стала несумісна з життям поєднана тупа травма органів черепної, грудної та черевної порожнин, що супроводжувалось переломами кісток голови і тулуба, розривами внутрішніх органів і великих кровоносних судин. Наявність лінійних паралельних синців правому підребір`ї та косо-вертикального синця на правій передньо-бічній поверхні грудної клітини, а також переважання ушкоджень на лівій стороні тіла свідчать про те, що гр. ОСОБА_12 в момент зіткнення був фіксований ременем безпеки і знаходився в салоні автомобіля на місці водія» /т. 3 а.с. 7-11/;

-висновком № 16/918-С/20 від 06.04.2020 судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної токсикології, встановлено, що в крові трупа ОСОБА_12 метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено. /т. 3 а.с. 12/.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які не були очевидцями ДТП і прибули на місце події пізніше, містять відомості, які знайшли своє відображення у протоколі огляду місця події, схемі ДТП та відповідних висновках судових експертиз.

Аналізуючи наведені вище докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що ці докази є належними, допустимими та достовірними для висновку про те, що вина ОСОБА_11 у інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена поза розумним сумнівом, відтак суд визнає винним ОСОБА_11 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 та смерть ОСОБА_12 і кваліфікує його дії за ч. 2 ст.286 КК України.

Поряд з цим, аналізуючи показання ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_19 щодо обставин ДТП, а саме швидкості руху автомобілю ВАЗ 21102 перед зіткненням транспортних засобів, суд виходить з того, що такі показання є неспроможними з технічної точки зору, що було встановлено при проведенні комісійної додаткової судової автотехнічної експертизи, а також спростовуються свідками ДТП.

Крім того, показання ОСОБА_11 про існування перешкод у виді припаркованих по правому краю проїзної частини вул. Роганської по напрямку руху автомобілю ВАЗ причепу та автобусу, не підтверджені жодними фактичними даними, зокрема відомості про наявність зазначених обвинуваченим перешкоди не відображені ні в протоколі огляду місця події, ні на схемі місця ДТП.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає винну поведінку потерпілого ОСОБА_12 , яка сприяла події ДТП.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При призначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_11 , який одружений, офіційно непрацевлаштований, раніше не судимий, з урахуванням чого суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 000 грн та до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника та моральної шкоди, та цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди в розмірі 500 000 грн підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21102», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», що підтверджується витягом з полісу № НОМЕР_3 з центральної бази даних МТСБУ.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що у місячному розмірі з 1 січня розмір мінімальної заробітної плати становить 4723 грн.

У загиблого в ДТП ОСОБА_12 залишилась дружина та дитина, яким підлягає передбачене Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»відшкодування моральної шкоди виходячи з розрахунку 4723Х12.

Крім того, обґрунтованими є вимоги ОСОБА_5 про відшкодування їй витрат, які нею понесені на спорудження надгробного пам`ятника.

Статтею 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Поряд з цим, при вирішенні питання розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_5 , суд приймає до уваги наведене нижче.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 200/19873/16-ц (провадження № 61-10261св18) зазначено, що:

«відповідно до пункту 3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що:

«42. Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.»

Частиною 2 статті 1193 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, беручи до уваги, що потерпілій ОСОБА_5 була завдана шкода в результаті взаємопов`язаних діянь обох водіїв, як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_11 , ступінь вини у яких, з огляду на характер допущених кожним з водіїв порушень вимог правил дорожнього руху України, є рівною, на користь цивільної позивачки ОСОБА_5 підлягає стягненню частина страхових виплат з відшкодування моральної шкоди та витрат на спорудження надгробного пам`ятника.

Позовна вимога ОСОБА_5 в частині стягнення витрат на поховання чоловіка задоволенню не підлягає через відсутність доказів понесення таких втрат. Суду надано лише розрахунок того, що входить до таких витрат, однак квитанції чи іншого документу, який би свідчив про їх оплату суду не надано.

Щодо вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_11 частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В ході судового розгляду було встановлено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_11 настала смерть потерпілого ОСОБА_12 . Очевидно, що потерпілим ОСОБА_6 , яка є матір`ю загиблого, та ОСОБА_5 , яка є його дружиною, були спричинені глибокі душевні страждання та негативні психо-емоційні переживання через втрату рідної людини, життя якої було перерване передчасно.

При визначенні розміру грошового відшкодування завданої потерпілим моральної шкоди суд виходить з принципів розумності і справедливості, наявності вини самого потерпілого у настанні події ДТП, та доходить висновку, що стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілих по 400 000 гривень на кожну буде відповідати наведеним вище принципам при визначенні розміру компенсації спричиненої моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до 1 та 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною 3 цієї статті. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч.4 та 5 ст. 128 КПК України, форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми УПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами і для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката на представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат.

За частиною 3,4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати потерпілої ОСОБА_6 , які нею понесені на оплату правничої допомоги, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 у повному обсязі, оскільки підтвердженні належними доказами, зокрема, договором про надання правничої допомоги, детальним описом виконаних робіт та їх вартості, квитанцію про оплату цих послуг.

Поряд з цим, не підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати з правничої допомоги, оскільки суду не надано доказів з їх понесення, зокрема, суду не надано договору про правничу допомогу, детального опису робіт (наданих послуг) та їх вартості, доказів з їх оплати.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді взяття під варту, як про те просили потерпілі в судових дебатах, суд не вбачає, оскільки відсутні передбачені ст. 177 КПК України підстави.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_11 з метою направлення для відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 400 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_11 відмовити.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_5 28 338 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 22 500 грн в рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. В решті вимог ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 400 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати з оплати правничої допомоги у розмірі 30 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 52 791 грн.

Речові докази, які були долучені до матеріалів справи, зберігати у справі.

Арешт транспортних засобів - автомобіля «ВАЗ 21102» р.н. НОМЕР_1 , автобуса «MERCEDES-BENZ 312 D» р.н. НОМЕР_2 , скасувати. Транспортні засоби повернути їх власникам за належністю.

Решту речових доказів, таких як марлеві тампони, ватні палички зі змивами, чохол тканевий за автомобіля «ВАЗ 21102» р.н. НОМЕР_1 , які зберігаються у відділі розслідувань кримінальних правопорушень у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Суддя ОСОБА_1