Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Самарканд, Узбекистан, громадянина Узбекистану,

що проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва

від 27 квітня 2021 року,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 2 квітня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2024 задоволено подання Святошинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, заступник керівника Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені подання органу пробації.

Прокурор посилається на приписи ст.ст.164-166 КВК України, ст.78 КК України та Порядок здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019, і зазначає, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані виконувати обов`язки, які покладені на них судом, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до зазначеного органу. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У той же час, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє його для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається, якщо засуджений не виконав хоча б один з них за відсутності об`єктивних причин, які позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Під час судового розгляду встановлені систематичні беззаперечні порушення ОСОБА_6 умов відбування покарання під час іспитового строку. Так, після постановки на облік, винесення постанови про встановлення днів явки на реєстрацію, ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання засуджений лише двічі з`явився на реєстрацію, а потім у телефонному режимі повідомив, що виїхав до Республіки Узбекистан у зв`язку із введенням воєнного стану. Отже, ОСОБА_6 не виконав обов`язки, покладені на нього судом, а саме, виїхав за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та не з`являвся на реєстрацію, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Вказані обставини, на думку прокурора, унеможливлюють звільнення його від відбування покарання, у зв`язку з чим висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам провадження, і суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема, положення ч.1 ст.78 КК України, який не підлягає застосуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримали апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Задовольняючи подання уповноваженого органу з питань пробації, суд виходив з того, що іспитовий строк закінчився, протягом іспитового строку ОСОБА_6 не вчинив нового кримінального правопорушення, і орган пробації з поданням про направлення для відбування покарання, призначеного вироком, не звертався. Також, як вказано в ухвалі, повноваженнями встановлювати факт невиконання обов`язків та вчинення нового кримінального правопорушення суд наділений лише під час процедури розгляду відповідного подання органу пробації в межах ще триваючого іспитового строку.

З такими висновками колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Як встановив суд, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2021 ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Після набрання вироком законної сили 02.12.2021 засуджений був поставлений на облік і 08.12.2021 прибув за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. 08.12.2021 інспектором Святошинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у місті Києві та Київській області було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію - перший понеділок кожного місяця, ознайомлено ОСОБА_6 з порядком та умовами відбування покарання, а також роз`яснено порядок та умови виконання обов`язків, покладених на нього судом, та наслідки їх невиконання.

04.01.2022 і 07.02.2022 ОСОБА_6 з`явився на реєстрацію, а в подальшому 07.03.2022 і 04.04.2022 в телефонному режимі повідомив, що виїхав до Республіки Узбекистан у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. З листа Державної прикордонної служби України вбачається, що 01.03.2022 ОСОБА_6 перетнув державний кордон України в пункті пропуску "Краківець".

Згідно з ч.3 ст.165 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно з ч.1 ст.78 КК України, яка узгоджується з приписами ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Отже, після поставлення на облік ОСОБА_6 виконував обов`язки, покладені на нього судом, і відомості про вчинення ним нового кримінального правопорушення або адміністративних правопорушень відсутні.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Залишення ОСОБА_6 території України, про що він повідомив уповноважений орган з питань пробації, і, відповідно, подальші неявки на реєстрацію викликані виключно тим, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан, а не небажанням засудженого стати на шлях виправлення, як про це вказує в апеляційній скарзі прокурор.

А тому висновки суду першої інстанції, який з урахуванням цих обставин звільнив ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, є правильними.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Cвятошинського районного суду м. Києва від 2 квітня 2024 року, якою задоволено подання Святошинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у місті Києві та Київській області і ОСОБА_6 звільнено від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, після закінчення іспитового строку, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3