Справа № 184/140/24
Номер провадження 1-кп/184/72/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000397 від 22.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, Україна, українця, громадянина України, освіта неповна середня, інвалід ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.. 89 КК України раніше не судимий

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 15:00 год. 21.10.2023, тобто в період дії воєнного стану, введеного на території України 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 через вікно побачив потерпілого ОСОБА_5 , який в цей час сидів на лавці біля під`їзду вказаного будинку.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_5 перебуває на вулиці та вхідні двері до квартири АДРЕСА_4 в якій він мешкає можуть бути відчинені, в ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна з приміщення вказаної квартири.

Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, 21.10.2023 приблизно о 15 годинні 10 хвилин через вхідні двері, які були не зачинені на замок, зайшов до приміщення квартири АДРЕСА_4 в якій проживає ОСОБА_5 , де діючи умисно, таємно, із корисливих спонукань викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9» 64 GВ який належить ОСОБА_5 , вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 5269 від 11.12.2023 складає 2485,00 гривень.

Після вчинення злочину, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 2485 гривень 00 копійок.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачений підтримав клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні проти розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 349 КК України не заперечував та при визначенні міри покарання поклалася на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнав повністю та надав показання, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 21.10.2023 року з вікна своєї квартири він бачив, що його сусід ОСОБА_6 знаходиться на вулиці біля під`їзду їхнього будинку. В цей час він піднявся до його квартири АДРЕСА_5 , яка була відчинена та в якій проживає ОСОБА_7 . Зайшовши до кімнати даної квартири він побачив на стільці мобільний телефон, який був приєднаний до зарядного пристрою та на екрані якого було тріщина, але сам мобільний телефон був у робочому стані. Після чого він від`єднав його від зарядки та поклав собі у кишеню. Після чого він зайшов до кухні та почув жіночий голос, це була жінка ОСОБА_7 , яка в нього запитала: «Що ти тут робиш?», на що він відповів «Нічого» та покинув приміщення квартири до місця свого проживання. Після чого, через деякий час, ОСОБА_7 почав його звинувачувати у крадіжці та в них виник конфлікт. Приблизно через 3 дні, він продав мобільний телефон ОСОБА_8 , якого він знає вже приблизно 2 роки. Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу винного. Згідно довідки адміністрації КП «ЦМЛ ПМР ДО» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , на обліку у лікарів: нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, як обставина, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини та статті 185 КК України, за якою кваліфіковано його дії, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів засудженим.

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходить з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 01 (один) рік.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час проведення судово товарознавчої експертизи, висновок №5269 від 11.12.2023, витрати на проведення якої складають 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi Note 9» - після набрання вироком законної сили залишити власнику ОСОБА_5 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1