БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/376/24
Провадження №1-кп/497/74/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000350 від 09.06.2023 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Виноградне Болградського району Одеської області, зі слів українську розуміє, має незакінчену середню освіту, працював до затримання неофіційно, не одружений, дітей не має, проживає за місцем реєстрації з матір`ю та молодшим братом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий :

- 27.01.2021р вироком Київського районного суду м.Одеси за ст.185ч.2 КК України до 4-х років 1міс. позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з випробуванням, строком на 3роки,

- який обвинувачується за ст.185ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2023 року у період часу приблизно з 15:00 години до 19:00 години (більш точний час не встановлено) у с.Залізничне Болградського району Одеської області неодноразово судимий гр. ОСОБА_5 , маючи непогашену судимість та у період іспитового строку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом зі своїм знайомим гр. ОСОБА_4 біля будівлі медичної амбулаторії, розташованої на АДРЕСА_2 , дізнавшись від потерпілого про те, що той загубив на цій території, що біля зазначеної амбулаторії, свого мобільного телефону марки ОРРО А53 4/64 GB вартістю 3448грн., у силіконовому чохлі вартістю 41,66грн., з sim-картками операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» та ПрАТ «Київстар», які для потерпілого матеріальної цінності не мають, почав допомагати шукати втрачений телефон, в ході якого запитав в потерпілого пароль від телефону, пояснивши, що за допомогою GPS навігації можна його виявити. У подальшому, в той же вечір, у період часу з 19:00години до 21:00години (точний час не встановлено), обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи біля вказаної будівлі медичної амбулаторії, діючи повторно в умовах воєнного стану з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, скориставшись тим, що ОСОБА_4 тимчасово втратив візуальний контроль за своїм телефоном, переконавшись що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, обвинувачений, виявивши вказаний мобільний телефон, та, достеменно усвідомлюючи, що власник телефону вживає активні заходи щодо його пошуку, протиправно таємно заволодів ним, виключив живлення батареї з метою позбавлення можливості потерпілого знайти та ідентифікувати свій мобільний телефон, в тому числі за звуковим сигналом. Наступного дня 15.05.2023року (точний час не встановлено), продовжуючи свої протиправні дії, що були охоплені єдиним наміром на протиправне таємне заволодіння чужим майном обвинувачений ОСОБА_5 , отримавши вищезазначеним неправомірним способом напередодні у своє фактичне розпорядження вищевказаний мобільний телефон, перевіз його до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де вилучив з телефону sim-карти, що належали потерпілому з метою позбавлення можливості потерпілого знайти та ідентифікувати свій мобільний телефон, у тому числі за відповідними пошуковими програмами. Таким чином, обвинувачений, остаточно позбавивши власника можливості знайти викрадений мобільний телефон, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 3489,66 гривень.

Крім того, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, що затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ, у зв`язку з повномасштабним незаконним вторгненням військ РФ в Україну, з 05:30години 24.02.2022р. в Україні було оголошено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України, що були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та, станом на день вчинення кримінального правопорушення він продовжував тривати, оскільки його було продовжено до 16.11.2023р. відповідним Указом Президента України, що з був затверджений ЗУ №3275-ІХ від 27.07.2023р.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, що передбачене ч.4ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що вчинена повторно, та в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення за ч.4ст.185 КК України визнав в повному обсязі, стверджуючи, що у скоєному розкаявся, підтвердивши обставини скоєння ним кримінального правопорушення, та пояснивши, що він до с.Залізничне був запрошений двома знайомими його односельцями з метою допомоги їм з ремонтом амбулаторії, та працював на день скоєння крадіжки там приблизно 3 тижні місяць. Потерпілий проживає поряд з амбулаторією, і в той день 14 травня 2023р. на земельній ділянці свого домоволодіння косив траву, вони обвинувачений разом зі своїми односельцями попросили в потерпілого води, оскільки в амбулаторії вода була відключена, і потерпілий допоміг їм приніс води зі свого домоволодіння, а ввечері приніс вина у пластиковій пляшці і пригощання, і вони в чотирьох повечеряли на території амбулаторії. Сиділи не довго приблизно годину, після чого потерпілий пішов додому, але через деякий час повернувся і запитав, чи не бачив ніхто його смартфона, повідомивши, що загубив його. Після нетривалого пошуку телефону, в якому брали участь всі, потерпілий пішов додому, бо було вже темно. Рано вранці наступного дня він, обвинувачений ОСОБА_5 , знайшов телефон біля вуличного туалету, що розташований біля амбулаторії, і взяв його собі, вимкнувши, та поїхав до м.Болград. Десь ближче до обіду він, обвинувачений, повернувся і попросив частину своєї зарплатні в своїх товаришів, з якими робив ремонт в амбулаторії, та, отримавши трохи готівкою (точну суму не пам`ятає), поїхав додому у с.Виноградне, де вийняв з викраденого телефону сім-картки і викинув, вставивши туди свої. Він не потребував мобільного телефону, бо мав свій, і в його молодших братів смартфони вже були. Тому для чого він взяв чужий телефон і відразу не повернув пояснити не може. Через кілька днів він подзвонив одному зі своїх товаришів, які залишилися робити ремонт в тій амбулаторії і попросив передати потерпілому, що знайшов телефон і може повернути, тому, коли потерпілий через день приїхав повернув йому телефон.

Чому він так зробив пояснити не може, усвідомлює, що вчинив правопорушення, вину визнає, просить не призначати занадто суворого покарання, адже вони з потерпілим порозумілися він, обвинувачений, попросив пробачення і потерпілий його пробачив. Щодо часу викрадення телефону пояснив, що точно не пам`ятає чи ввечері його знайшов чи вранці, уточнивши, що 15.05.2023р. поїхав до м.Болград дуже рано вранці, першим автобусом.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив суду, що не має наміру карати обвинуваченого, адже телефон йому повернули, а стосовно обставин кримінального провадження пояснив наступне. Він дійсно проживає у с.Залізничне біля амбулаторії. В той день 15.05.2023р. він косив траву біля свого будинку і, побачивши трьох робітників, які робили ремонт в амбулаторії, серед яких був обвинувачений ОСОБА_5 , запропонував їм водички (чи вони самі його попросили точно не пам`ятає). таким чином він з ними познайомився їх було троє всі з с.Виноградне. Ввечері того ж дня він, потерпілий, по-сусідськи, поніс тим хлопцям трохи їжі та вина у 15-літровій пластиковій пляшці, і разом з хлопцями посидів з ними приблизно годину. Повернувшись додому приблизно о 20:30 точний час не пам`ятає, не відразу помітив відсутність свого смартфону, але помітивши це повернувся до амбулаторії і запитав в хлопців, пошукавши разом з ними свого телефона біля того місця, де вони разом вечеряли, та. не знайшовши телефона, повернувся додому. під час пошуків телефона обвинувачений ОСОБА_5 запитав в нього, потерпілого, графічний пароль від втраченого смартфону, пояснивши, що можна спробувати знайти смартфон за навігацією чи геолокацією точно не пам`ятає, та сказав цей пароль йому. Телефона в той вечір так і не було знайдено. через кілька днів йому подзвонив один з тих робітників і повідомив, що його, потерпілого, телефона знайшов обвинувачений ОСОБА_5 , який наразі перебуває у с.Виноградне. Наступного дня він, потерпілий, поїхав додому до обвинуваченого, який зразу не хотів вийти до нього з двору вийшла його мати, яка сказала, що ніякого чужого телефону них немає. Але через кілька звили вийшов обвинувачений ОСОБА_5 і повернув телефон, але з телефону було видалено всю інформацію контакти і особисті фотографії, особливо йому, потерпілому, шкода фотографій з дня народження онучки, які для нього мають важливість навіть більше, ніж сам телефон, крім того, контакти з телефона він, потерпілий, використовував в роботі, адже працює перевізником. Тим не менш він не має претензій до обвинуваченого, оскільки телефон повернутий, просить не позбавляти його волі. також потерпілий пояснив, що ще в ході розшуку телефона повідомив про зникнення свого телефона знайомого працівника поліції, який після того, як телефон був знайдений, поцікавився обставинами зникнення і знайдення телефону та наполіг на офіційному повідомленні про викрадення обвинуваченим телефона шляхом написання відповідної заяви до поліції. Він, потерпілий, зразу не хотів, але у зв`язку з втратою цінних для нього фотознімків онучки, потім погодився.

Свідок ОСОБА_7 суду надав пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченого та потерпілого, підтвердивши обставини та факт викрадення обвинуваченим та повернення мобільного телефона, що належить потерпілому, пояснивши, що він був одним з тих працівників, що робили ремонт в амбулаторії, і саме йому обвинувачений зателефонував через кілька днів після того, як в потерпілого пропав телефон і повідомив, що той телефон в нього, в обвинуваченого вдома, у с.Виноградне, і попросив це передати потерпілому.

Прокурор, підтримавши обвинувачення у судовому засіданні, зазначив, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану. доведена в ході судового засідання в повному обсязі належними та допустимими доказами у сукупності, які узгоджуються між собою, а дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані правильно за ст.185ч.4 КК України, та надав суду письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, які були досліджені в ході судового засідання, а саме: витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення відомостей про злочин до ЄРДР від 09.06.2023р.; протокол прийняття заяви від потерпілого про скоєння злочину від 08.06.2023р.; рапорт від 08.06.2023р. про отримання заяву від 08.06.2023р.; постанова про визнання ОСОБА_4 потерпілим від 09.06.2023р., протокол добровільної видачі від 09.06.2023р., згідно якого ОСОБА_5 добровільно видав викрадений смартфон потерпілому ОСОБА_4 ; протокол огляду викраденого та виданого майна від 12.07.2023р.; постанову про визнання викраденого смартфона речовим доказом від 09.06.2023р.; заяву потерпілого ОСОБА_4 про отримання його смартфона на зберігання від 09.06.2023р.; висновок експертизи №СЕ-19/116-23/9870-ТВ щодо вартості викраденого смартфону від 23.10.2023р., яка визначена експертом в розмірі 3448,00грн. та вартості викраденого чохла-бампера з силікону до мобільного телефона ОРРО А53(вартість експертизи 956грн.); протокол тимчасовий доступ до речей і документи від 17.08.2023р. та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали від 17.08.2023р.; постанова про вилучення інформації з одного CD-диску на інший CD-диск та визнання речовим доказом від 22.09.2023р., протокол огляду отриманої інформації від 22.09.2023р., аналізом інформації про телекомунікаційні данні абонента мобільного зв`язку з мобільного телефону марки «ОРРО» моделі А53 4/64GB з наявними імейлами ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 встановлено,що наявний номер мобільного зв`язку -телефону НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ,якими користувався потерпілий ОСОБА_4 , термінал якого спрацьовував з 16.04.2022р. по 19.12.2022р., 06.09.2021р. по 19.01.2023р.,17.05.2023р. по 22.05.2023рю у зоні дії базової станції мобільного зв`язку; протокол огляду отриманої інформації від 21.12.2023р.,вирок Київського районного суду м.Одеса від 27.01.2021р.;характеристику стосовно обвинуваченого з місця фактичного проживання та довідки про те, що він на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; та інші письмові докази, що були зібрані в ході досудового розслідування, надані суду та досліджені в ході судового засідання і долучені до матеріалів судової справи які є належними, допустимими, і щодо яких не надходило клопотань від учасників судового засідання про визнання неналежними і недопустимими.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті 185ч.4 КК України, за якою ОСОБА_5 обвинувачується і якою кваліфіковані його дії у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та, враховуючи те, що даний злочин він скоїв у період відбування випробувального строку, вважає, що до покарання за даним вироком, на підставі ст.71 КК України підлягає приєднанню частина невідбутого покарання у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі за попереднім вироком суду від 21.07.2022р. яким ОСОБА_5 був засуджений до покарання також у виді позбавлення волі, але з випробуванням, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують відповідальність визнання вини і співпрацю зі слідством, та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення крадіжки у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник та обвинувачений просили не призначати занадто суворого покарання, враховуючи, що потерпілий претензій до нього не має, викрадена річ повернута потерпілому, обвинувачений має намір виправитися, працювати і не скоювати більше правопорушень, вину визнає, просили призначити обвинуваченому випробувальний строк, стверджуючи, що він має намір виправитися. Захисник, крім того, просив зменшити строк покарання, в разі приєднання його від попереднього вироку до 1 місяця, застосувавши щодо обвинуваченого дію ст.75 КПК України повторно, оскільки це прямо е заборонено чинним кримінальним законодавством.

Вислухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника та свідка, оцінивши їх пояснення у сукупності з наданими суду письмовими доказами, що досліджені судом в ході судового засідання та які повністю узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі вищезазначеними, а також іншими доказами, що надані суду, були досліджені в ході судового засідання і долучені до матеріалів судової справи, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.4ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_5 винним у скоєнні вищевказаного злочину, суд, при визначенні виду й міри покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не перебуває на ОСОБА_9 обліку у лікаря нарколога та психіатра, має постійні місце проживання та реєстрації, стверджує, що періодично має роботу та дохід, і це твердження нічим не спростоване; також суд враховує те, що потерпілий не наполягає на суворому покаранні, що збитки потерпілому відшкодовано, але шляхом повернення викраденого майна після відшукання його поліцією; також суд враховує те, що обвинувачений добровільно надав пояснення в ході досудового розслідування і в суді щодо обставин та способу скоєння злочинів, тобто, співпрацював зі слідством та стверджує, що розкаюється у скоєному.

Суд враховує обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України визнання обвинуваченим вини, та його співпрацю з органами розслідування у розкритті та фіксуванні обставин кримінального правопорушення.

Обставинами, що передбачені ст.67 КК України що обтяжують покарання суд вважає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки обвинувачений пояснив, що в день зникнення телефону в потерпілого вони разом вживали алкогольні напої.

Також суд враховує висновки досудової доповіді Болградського районного органу пробації від 27.03.2024р., згідно якої обвинувачений оцінюється як правопорушник з середнім рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних злочинів, його виправлення можливо в умовах без ізоляції від суспільства.

За наслідками встановлених фактів та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що обвинувачений підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в межах санкції інкримінованої йому статті 185ч.4 КК України у виді позбавлення волі, оскільки більш м`яке покарання не відповідатиме обставинам скоєння злочину, особі обвинуваченого, ступеню його вини, наслідкам від його дій, та й не передбачено санкцією цієї статті КК України.

Крім того, з врахуванням того, що він скоїв даний злочин у період відбування випробувального строку, умови якого порушував, а також наявність двох обставин, що обтяжують відповідальність, навіть з врахуванням наявності пом`якшуючих обставин, не підлягає застосування щодо нього дія ст.75 КК України у виді звільнення від відбування від покарання з випробуванням, адже для застосування ст.69 КК України відсутні кілька пом`якшуючих покарання обставин, що вимагається чинним кримінальним кодексом та судовою практикою згідно якої наявність лише однієї пом`якшуючої обставини не достатньо для призначення покарання нижче нижчої межі, та, навіть наявності вони мають оцінюватися у сукупності з усіма обставинами кримінального провадження та відповідати суспільним інтересам.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в розмірі 956грн. в розмірі вартості експертного дослідження №СЕ-19/116-23/9870-ТВ від 23.06.23р. вартості викраденого майна, що здійснювалося Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України, а саме, оскільки як потерпілий у заяві та обвинувачений у судовому засіданні повідомили, що викрадене майно повернуто потерпілому, вважати речові докази викрадене в потерпілого майно повернутими потерпілому після набрання даним вироком законної сили.

Крім того, суд дійшов висновку, що, з врахуванням санкції статті 185ч.4 КК України, за якою визнав винним обвинуваченого, підлягає заміні обираний в ході судового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час на тримання під вартою.

Стосовно вимог ст.71ч.1 КК України, на яку послався прокурор, щодо приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, суд дійшов висновку, що не можна не погодитися з прокурором, оскільки це є вимога чинного законодавства, а тому до покарання, призначеного за даним вироком, частково підлягає приєднанню невідбута частина покарання за попереднім вироком Київського районного суду м.Одеси від 21.01.2021року, але, з врахуванням вартості викраденого майна та позиції потерпілого, який пробачив обвинуваченого, та, з врахуванням визнання вини та усвідомлення обвинуваченим наслідків вчиненого достатньо приєднати покарання у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, оскільки більш суворе покарання не відповідатиме завданню кримінального судочинства та не сприятиме виправленню засудженого, оскільки визначене судом буде достатнім для виховання та попередження скоєння інших правопорушень; більш суворе покарання буде неспівмірним між вчиненим та наслідками не буде відповідати балансу між суспільним та приватним інтересом.

Згідно ст.615ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.71ч.1,185ч.4 КК України, ст.ст.100,369ч.1,373ч.ч.2-3,374,392,393,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185ч.4 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.71ч.1 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м.Одеси від 21.01.2021року, у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та, за сукупністю вироків, остаточно, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Обрати запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання даним вироком законної сили, з утриманням його в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Виконання вироку до набрання ним законної сили в частині запобіжного заходу покласти на Державну установу "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 23.05.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі вартості судової товарознавчої експертизи, що були здійснені Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при МВС України в Одеській області 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень (на рахунок ІВАN UА0015660, код класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження», отримувач ГУК в Одеській області/м.Болград/24060300, код отримувача ЕДРПОУ 37607526, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача (МФО) - 899998, призначення за експертизу).

Речовий доказ смартфон, що повернутий потерпілому ОСОБА_4 згідно його розписки, після набрання даним вироком законної сили вважати таким, що повернутий власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1