справа № 462/7633/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0004199 з розгляду обвинувального акта про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 13.04.2022 року вироком Франківського районного суду м.Львова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 19.11.2018 року о 14.16 год., перебуваючи в приміщенні торгового залу АЗС №15 «ОККО» де свою діяльність здійснює ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ», що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно, таємно, шляхом вільного доступу взявз прилавку цукерки фірми «Ферреро Роше», вагою 200 г., вартістю 174,16 грн. (без ПДВ), шоколадне яйце «Кіндер Сюрприз», вартістю 39,92 грн. (без ПДВ), два шоколадних яйця «Кіндер Джой Дівчатка», вартістю 43,25 грн. (без ПДВ) кожне, які заховав у кишеню куртки, та не оплативши на касі вартості вказаного товару, покинув приміщення АЗС №15 «ОККО», чим заподіяв ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» майнову шкоду в загальному розмірі300,58 грн. (без ПДВ).

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 ККУкраїни, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, зокрема щодо часу, місця, способу вчинення крадіжки, переліку та вартості викраденого. При цьому, від давання показань відмовився. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, просить суд його суворо не карати.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Обставиною, що пом?якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, вчиненим умисно; особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності (т.1 а.с.26-27), неодружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1, а.с.40, 41), негативних характеризуючих даних з місця проживання відносно нього не встановлено (т.1, а.с.42).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 засуджений 13.04.2022 року Франківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Між тим, під час даного судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 винний в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення вказаного попереднього вироку.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, визначеним вироком Франківського районного суду м.Львова від 13.04.2022 року.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» у зв`язку з відбуванням покарання за попереднім вироком Франківського районного суду м.Львова від 13.04.2022 року, суд вважає, що строк відбуття покарання за даним вироком слід рахувати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте частково за попереднім вироком Франківського районного суду м.Львова від 13.04.2022 року.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.100, 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком та попереднім вироком Франківського районного суду м.Львова від 13.04.2022 року визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши, на підставі ч.4 ст.70 КК України, у такий строк покарання, що відбуте частково за вироком Франківського районного суду м.Львова від 13.04.2022 року, з 25.11.2021 року до дня набрання даним вироком законної сили.

Речовий доказ диск з файлами з камер відеоспостереження з приміщення АЗС АДРЕСА_3 залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1