ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/7472/23

Провадження № 1-кп/522/597/24

10 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 23.01.2023, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середня, не одружений, пенсіонер, місце проживання: АДРЕСА_1 , судимостей не має,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 22.01.2023 приблизно о 15 годині 50 хвилин більш точного часу в ході дізнання не встановлено, перебував на другому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 .

В цей час за вказаною адресою перебувала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої виник конфлікт із ОСОБА_5 на тлі особистої неприязні. В ході конфлікту у ОСОБА_5 протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 реалізуючи свій протиправний умисел, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, наніс удар правою рукою в область лівого ока, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді: синця та садни обличчя, які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_4 , впала на підлогу вдарившись плечима та правою гомілкою, в наслідок чого отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця плеча та правої гомілки, які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Діяння ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як: умисне легке тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та надав показання, згідно з якими, на момент події проживав кімнаті комунальної квартири АДРЕСА_3 . По сусідству з ним, в іншій кімнаті вказаної квартири, проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими у обвинуваченого склались особисті неприязні стосунки на ґрунті порушення, на думку обвинуваченого, зазначеними особами правил спільного проживання у багатоквартирному будинку, зокрема порушення тиші тощо. 22.01.2023 близько 15:50 він, перебував в загальному коридорі вказаної квартири, одягнений у верхній одяг, оскільки збирався йти у справах на вулицю. В цей час він вимкнув рубильник електропостачання до кімнати, де проживала сім`я ОСОБА_9 , щоб припинити програвання музики, яка гучно лунала з їх кімнати. Після цього, з приміщення вискочила ОСОБА_10 , почала на нього кидатись та обливати його холодною водою, хоча була зима та було холодно. Обвинувачений намагався припинити зазначені дії ОСОБА_11 . Потім він не зрозумів, що сталося, відчув, що його ніби то чимось вдарили по голові, після чого обвинувачений впав та, як здається йому, втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, зрозумів, що лежить на спині, при цьому ОСОБА_12 лежала на ньому, обличчям до нього, її голова знаходиться на рівні його грудей, а рукою вона розпилювала газ із газового балончика, йому в обличчя. ОСОБА_10 в цей момент перебувала у нього на ногах. Відчувши сильне печіння в очах, він вирвався та побіг промивати очі. Гітруки викликали охорону, а він - поліцію. В результаті він отримав опіки очей, у зв`язку з чим звертався за медичною допомогою до лікарні та проходив лікування. Наслідком вказаних дій є погіршення його зору. Удари потерпілій ОСОБА_12 він не наносив та тілесних ушкоджень - не спричиняв.

Згідно з показаннями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , в момент події вона разом з матір`ю ОСОБА_13 проживала в кімнаті комунальної квартири на другому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 . Їхнім сусідом по квартирі був обвинувачений ОСОБА_5 , з яким у них склались неприязні стосунки, у зв`язку з тим, що він чіплявся до них, неодноразово висловлював образи на їх адресу, у тому числі із застосуванням нецензурної лексики, самовільно вимикав електропостачання до їх кімнати. У зв`язку з цим вони неодноразово звертались із заявами до поліції. 22.01.2023 близько 16:00 потерпіла перебувала з матір`ю у своїй кімнаті за вказаною адресою та у них зникла електроенергія. Мати відкрила двері кімнати, щоб подивитись, що трапилось. Через деякий час вона почула, що мати кричить та кличить її на допомогу. Потерпіла вибігла у коридор і побачила там ОСОБА_5 , який поводив себе агресивно та наближався до матері. Щоб захистити матір, вона вибігла в коридор та схопила ОСОБА_5 обома руками за одежу та намагалась відштовхнути його подалі, в цей момент вона відчула, як обвинувачений ОСОБА_5 наніс їй декілька ударів своєю рукою їй в обличчя. При цьому у руці у нього було, щось схоже на ліхтарик. Далі вона і обвинувачений впали разом на підлогу в коридорі. Надалі мати намагалась відтягнути потерпілу за ноги від обвинуваченого та розприскала газовий балончик. Після цього потерпіла та її мати забігли до своєї кімнати і викликали службу охорони і поліцію, які приїхали на місце події. В подальшому вона звернулась за допомогою до лікарні. В результаті ударів нанесених обвинуваченим, вона отримала тілесні ушкодження у виді подряпин на щоці та гематоми на повіку з лівої сторони обличчя. Крім того, в результаті падіння вона отримала тілесні ушкодження у виді подряпини на плечі та нозі, в районі гомілки. Також потерпіла зазначила, що газовий балончик, який застосувала її мати, був придбаний у встановленому порядку та дозволений до використання з метою самозахисту. Також повідомила, що подію було зафіксовано за допомогою камер відеоспостереження, які встановлено у зазначеному коридорі.

Згідно з показаннями, допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , на момент події, вона разом з її дочкою ОСОБА_4 , проживала в кімнаті комунальної квартири АДРЕСА_3 . Їхнім сусід по квартирі обвинувачений ОСОБА_5 , з яким у неї з донькою склались особисті неприязні стосунки, у зв`язку із неправомірною поведінкою останнього, зокрема його чіплянням до них, висловлюванням образ на їх адресу, самовільним вимиканням електропостачання до їх кімнати, у зв`язку з чим вони неодноразово звертались до поліції. 22.01.2023 у вечірній час доби, свідок з донькою перебувала у своїй кімнаті за вказаною адресою та у них зникла електроенергія. Свідок відчинила двері кімнати, щоб подивитись, що трапилось. В загальному коридорі квартири перебував обвинувачений ОСОБА_5 , який поводив себе агресивно та намагався вдарити свідка. Свідок покликала дочку ОСОБА_4 . Спочатку ОСОБА_4 була позадусвідка ОСОБА_13 , але потім вибігла в коридор, перед нею та кинулась на ОСОБА_5 , схопила його за одежу, щоб не дати йому наносити удари. Хоча в коридорі було темно, вона побачила як ОСОБА_5 наніс декілька ударів кулаком своєї руки в обличчя ОСОБА_4 . В руці нього щось було, схоже на ліхтарик. Потім донька і обвинувачений разом впали на підлогу в коридорі. Далі свідок намагалась відтягнути доньку від ОСОБА_5 , але той не відпускав її, і свідок застосувала перцевий газовий балончик. Після цього свідок та її донька забігли до своєї кімнати і викликали службу охорони і поліцію. При цьому ОСОБА_4 підтвердила, що обвинувачений вдарив її. Свідок побачила подряпини на щоці у доньки та припухлість обличчя і ока. Надалі вони звернулась по допомогу до лікарів; Також повідомила, що подію було зафіксовано за допомогою камер відеоспостереження, які встановлено у зазначеному коридорі.

Також, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , під час судового розгляду досліджено наступні, надані стороною обвинувачення, докази:

-дані висновку судово - медичного експерта №111 від 23.01.2023 КУ «ООБСМЕ» відповідно до яких у потерпілої ОСОБА_4 , виявленні наступні тілесні ушкодження: синці та садна обличчя, синці плеч та правої гомілки. Дані ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Судячи за морфологічними властивостями ушкоджень, вони могли бути заподіяні 22.01.2023. Згідно з п.п. 2.3.5. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;

-дані протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2023 за участю потерплої ОСОБА_4 , з довідкою до нього, згідно з якими остання впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 22.01.2023 близько 16:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 нанесла їй тілесні ушкодження;

-дані протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2023 за участю свідка ОСОБА_13 , з довідкою до нього, згідно з якими остання впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка 22.01.2023 близько 16:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження її донці ОСОБА_4 ;

-дані протоколу огляду предметів та документів від 10.03.2024, згідно з яким за участю потерпілої ОСОБА_4 , оглянуто предмет (флеш-накопичувач інформації) «Т Transcend 8Gb», ідентифікаційний номер « НОМЕР_1 », на якому містяться два відеофайли з відеозаписи. Перший відеофайл має назву: « XVR_ch1_main_5807_2919 .dav», об`ємом пам`яті 85 Мб., тривалістю 11 хвилин 18 секунд. На перших секундах перегляду відео видно особу жіночої статі, на яку потерпіла ОСОБА_4 вказала, як на її мати - ОСОБА_13 (далі - ОСОБА_13 ), яка виходить з дверей та оглядається по сторонам, світячи темним предметом, що тримає в лівій руці (Скрін-шот №1). На 24 секунді ОСОБА_13 повертається в приміщення за дверима і через кілька секунд повертається до коридору, тримаючи в правій руці предмет схожий на пляшку, після чого стає розставивши ноги паралельно стінам і щось робить. Після чого відбувається штовханина і Особа 1 ОСОБА_13 відступає, а у верхній частині з`являється особа, чоловічої статі, на яку потерпіла ОСОБА_4 вказала, як на ОСОБА_5 (далі - Особа 2); Далі з`являється особа жіночої статі, щодо якої потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що це вона (далі Особа 3), яка вибігла з дверей обходить з права ОСОБА_13 і хватається за кашкет та куртку Особи 2. На 37 секунді відеозапису Особа 3 та Особа 2 рухаються далі по коридору і міняються місцями в проході, зникаючи з поля зору екрану коридору (Скрін-шот №2). Відкривши другий файл з написом «video096791725», об`ємом пам`яті 4,65 Мб., тривалістю 34 секунди, на перших секундах бачимо коридор та приміщення в якому зчепившись руками Особа 2 падає спиною назад, а Особа 3, тримаючи за плечі Особу 2, штовхає її вперед, внаслідок чого обидві особи падають. За ними рухалась ОСОБА_13 , яка після падіння допомогла піднятись Особі 2 й повернутись в дальній кінець коридору (Скрін-шоти №№ 3,4). На 29 секунді Особа 2 підіймається та йде в напрямку двох осіб, які зникли секундами раніше в дальньому кінці коридору (Скрін-шот №5); Зазначений флеш-носій долучено до протоколу огляду;

-дані відеозапису, що містяться на флеш-накопичувач інформації «Transcend 8Gb», ідентифікаційний номер « НОМЕР_1 », у відеофайлі під назвою: « XVR_ch1_main_5807_2919 .dav». На відеозаписі видно, що місцем де здійснювалась відеофіксація є певне приміщення, схоже на коридор (далі- коридор). В верхньому правому куту відео міститься дата і час 22.01.2023 - 15:58:02 При відтворенні відеозапису видно, як особа жіночої статі, зовні схожу на свідка ОСОБА_13 (далі - ОСОБА_13 ), виходить з дверей у коридор та оглядає щось, підсвічуючи собі предметом, схожим на телефон, який тримає в руці. Далі по коридору у верхній частині відео, де закінчується поле зору відеокамери, видно взуття. Далі ОСОБА_13 дивиться в сторону взуття, потім повертається за двері і через кілька секунд знову виходить в коридор та стрімко прямує в бік коридору де видно чиюсь ногу у взутті. У правій руці ОСОБА_13 видно предмет зовні схожий на пластикову пляшку (далі - пляшка ). Наблизившись до особи, чию ногу видно на відео, ОСОБА_13 починає плескати з пляшки рідиною в напрямку вказаної особи. Далі ОСОБА_13 , частково зникає з поля зору камери, при цьому на відео видно здебільшого ноги останньої. Далі видно, як ОСОБА_13 починає відступати назад, після чого на відео з`являється особа, зовні схожа на ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ), при цьому видно, як ОСОБА_13 , рухаючись назад обливає ОСОБА_5 рідиною з пляшки, а останній, рухається в напрямку до ОСОБА_13 та намагається відбиватися від дій останньої. Далі на відео з`являється особа жіночої статі, зовні схожа на потерпілу ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), яка вибігає з дверей з яких раніше вийшла ОСОБА_13 , та, оминаючи останню, підбігає до ОСОБА_5 спереду. Далі видно як ОСОБА_4 хапає правою рукою ОСОБА_5 за кашкет і, насуваючи головний убір на очі обвинуваченого, тягне останнього на себе, а потім штовхає назад. Далі видно, як ОСОБА_13 хапає лівою рукою ОСОБА_5 за верхній одяг спереду і починає штурхати в різні сторони. Також видно, як в цей час ОСОБА_5 , відбиваючись від ОСОБА_4 , один раз правою рукою потрапляє в область обличчя останньої з лівої сторони. Далі ОСОБА_4 продовжує штурхати ОСОБА_5 та видно, як вона наносить не менше одного удару правою рукою в область голови останнього. Після цього в процесі боротьби ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зникають з поля зору відеокамери. Близько 15:58:52 на відео знову видно ОСОБА_4 , яка стрімко біжить та зникає за дверима, з яких вона вийшла раніше. Також на відео з`являється ОСОБА_13 , яка підіймає предмет зовні схожий на телефон, після чого швидко слідує за ОСОБА_4 , зникає за вказаними дверима і зачиняє їх. Близько 15:59:04 в поле зоре камери потрапляють ноги, схожі на ноги ОСОБА_5 , який з коридору заходить в дверний отвір праворуч, за ходом руху ОСОБА_5 , та зникає з ньому. В ході дослідження змісту зазначеного флеш-накопичувача встановлено, що у ньому відсутній файл під назвою: «video096791725» на який міститься посилання у протоколі огляду предметів та документів від 10.03.2024;

-дані протоколу слідчого експерименту від 17.03.2023, за участю потерпілої ОСОБА_14 , згідно з яким остання показала, на місці за адресою: АДРЕСА_2 , як ОСОБА_5 схопив її за плечі, розвернув її в проході коридору та кулаком правої руки наніс їй удар в область обличчя, а саме лівого ока. Як «в результаті удару» ОСОБА_5 почав штовхати ОСОБА_15 від себе, тримаючи за комірець одягу, через що вона втратила рівновагу та впала на підлогу.

За змістом положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши у відповідності до положень ст. ст. 89, 94 КПК України кожен з досліджених доказів окремо і у взаємозв`язку, суд приходить до висновку про їх неузгодженість та недоведеність обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_5 , з огляду на наступне.

Так, обставини зазначені в обвинуваченні, частково спростовуються даними наданого стороною обвинувачення протоколу огляду предметів та документів від 10.03.2024, а саме: відеозапису у відеофайлі під назвою: « XVR_ch1_main_5807_2919 .dav», з якого вбачається, що ОСОБА_13 вибігла з дверей і першою схопила за кашкет та куртку ОСОБА_5 . Вказана обставина підтверджується також даними самого відеозапису, що міститься у зазначеному відеофайлі.

Крім того, на думку суду, дані зазначеного протоколу огляду, згідно з якими при перегляді відеозапису у файлі: «video096791725» видно, як «зчепившись руками ОСОБА_4 падає спиною назад, а ОСОБА_5 , тримаючи за плечі ОСОБА_4 , штовхає її вперед, внаслідок чого обидві особи падають» є суперечливими та викликають обґрунтовані сумніви з точки зору відповідності їх фактичним обставинам справи.

Слід зазначити, що суд критично оцінює з точки зору достовірності, відомості надані як обвинуваченим ОСОБА_5 , так і потерпілою ОСОБА_4 , оскільки між зазначеними особи склались неприязні стосунки, та, очевидно, що зазначені учасники провадження є особами зацікавленими у кримінальному провадженні. Крім того, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_13 , оскільки остання є близьким родичем потерпілої ОСОБА_4 , а тому також не може вважатися безсторонньою особою.

З огляду на зазначене, суд приймає до уваги у якості достовірних, лише ту частину відомостей наданих зазначеними учасників судового провадження, які не суперечать і узгоджується з іншими об`єктивними доказами дослідженими під час судового розгляду.

Так, показання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з якими під час події він не наносив жодних ударів потерпілій ОСОБА_4 і не спричиняв їй тілесних ушкоджень, спростовуються даними дослідженого відеозапису на якому видно, як ОСОБА_5 , відбиваючись від ОСОБА_4 , один раз, правою рукою, потрапив останній в область обличчя з лівої сторони.

Разом з цим, зважаючи на обставини події, встановлені на підставі досліджених доказів, зокрема недостатню освітленість місця події, насунутий ОСОБА_4 на очі ОСОБА_5 кашкет, суд не може прийти до висновку поза розумним сумнівом, що зазначений удар в обличчя останній ОСОБА_5 наніс з прямим умислом.

Крім того, на думку суду, даними дослідженого відеозапису та показаннями самої ОСОБА_4 , спростовуються дані протоколу слідчого експерименту від 17.03.2023, проведеного за участі останньої, згідно з яким перед нанесенням удару ОСОБА_4 « ОСОБА_5 схопив її за плечі та розвернув в проході коридору», « ОСОБА_5 почав штовхати ОСОБА_15 від себе, тримаючи за комірець одягу».

Також, суд звертає увагу, що під час надання показань у суді свідок ОСОБА_13 не повідомила про те, що на початку події вона вчинила дії щодо обливання ОСОБА_5 водою з пляшки.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає доведеним стороною обвинувачення лише факт нанесення з непрямим умислом обвинуваченим ОСОБА_5 удару правою рукою в область обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синця та садни обличчя, які відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Також, суд вважає доведеною обставину отримання ОСОБА_4 тілесних ушкодження у вигляді: синця плеча та правої гомілки, які відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень в результаті події, що мала місце.

Разом з цим, суд вважає не доведеним, наданими доказами, обвинувачення в частині того, що зазначені тілесні ушкодження плеча і гомілки ОСОБА_4 отримала саме внаслідок падіння після нанесення удару ОСОБА_5 , та що вказані тілесні ушкодження взагалі перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_5 .

Крім того, суд звертає увагу, що однією із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ч. 1 ст. 7 КПК України, є законність.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, на думку суду стороною обвинувачення зазначені вимоги закону у повній мірі додержано не було.

Так, незважаючи на наявність достатніх відомостей про отримання в результаті події тілесних ушкоджень, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 , експертизу для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень слідчим призначено і проведено лише щодо ОСОБА_4 ..

Також, з незрозумілих причин, слідчий експеримент проведено лише за участі потерпілої ОСОБА_4 , що, на думку суду, свідчить про певну однобічність дослідження обставини кримінального провадження слідчим.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Разом з цим, поза увагою сторониобвинувачення залишились фактичні обставини кримінального провадження, які підтверджуються, дослідженими під час судового розгляду доказами, та які, на думку суду, мають суттєве значення для прийняття законного обґрунтованого рішення у ній, а саме: те, що спершу фізична сутичка розпочалось між свідком ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_5 , з того, як зазначений свідок почала обливати обвинуваченого водою з пляшки.

Згідно з положеннями ст. ст. 3, 27, 28 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

У розділі VIII КК України визначено обставини, що виключають кримінальну протиправність діяння.

Згідно зі ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КК уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.

Слід зазначити, що з урахуванням положень ст. 19 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа має право захищатися не лише від суспільно небезпечного, а й від суспільно шкідливого посягання, за умови додержання меж необхідної оборони.

Крім того, слід зазначити, що посягання на охоронювані законом права має місце і тому випадку, коли особа, яка посягає є неосудною, або коли діє за відсутності вини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до наступних висновків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо знеструмлення кімнати у якій проживала сім`я ОСОБА_9 , безумовно, носили неправомірний характер. Разом з цим, подальші дії свідка ОСОБА_13 щодо наближення до ОСОБА_5 та обливання його водою з пляшки, явно не відповідали характеру дій останнього, принижували його честь і гідність, порушуючи права охоронювані законом. Подальші дії ОСОБА_5 були направленні на припинення зазначеного суспільно шкідливого посягання збоку ОСОБА_13 , при цьому зазначені дії відповідали обстановці та були співрозмірними посяганню. Подальші ж дії ОСОБА_4 щодо вступу у конфлікт та фізичного нападу на ОСОБА_5 , з об`єктивної сторони, також носили ознаки посягання на охоронювані законом права ОСОБА_5 , проте, з урахуванням суб`єктивної сторони, зазначені дії ОСОБА_4 являли собою уявну оборону, оскільки ОСОБА_4 не була присутня на початку фізичного конфлікту між ОСОБА_13 і ОСОБА_5 та, неправильно оцінивши дії останнього, помилково припустила наявність посягання на охоронювані законом права її матері.

Наступні ж дії ОСОБА_5 , у відповідь на дії ОСОБА_4 , становили ні що інше, як необхідну оборону, оскільки ОСОБА_5 захищався від посягання на його, охоронювані законом права: на здоров`я, особисту недоторканість і безпеку. При цьому шкода, яка була заподіяна ОСОБА_16 , в обстановці, що склалася, не перевищила меж необхідної оборони.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 - не обирався.

Цивільні позови у кримінальному провадженні - не пред`являлися, процесуальні витрати та речові докази - відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 284, 373, 374, 392, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з не доведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення та виправдати.

Речовий доказ: флеш-накопичувач «Т Transcend 8Gb», ідентифікаційний номер « НОМЕР_1 », на якому міститься відеофайл з відеозаписом з місця події - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1