Справа№ 953/6018/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові кримінальне провадження № 0000287 від 15.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, із середньою освітою, раніше судимого:

1) 22.02.2021 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі, ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком - 1 рік 6 місяців;

2) 02.12.2021 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років обмеження волі;

3) 30.11.2022 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 4 місяців обмеження волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2023 згідно ст. 82 КК України невідбута частина основного строку покарання у виді обмеження волі замінена на 240 годин громадських робіт, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в скоєні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

встановив:

30.11.2022 ОСОБА_3 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 4 місяців обмеження волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2023 згідно ст. 82 КК України невідбута частина основного строку покарання у виді обмеження волі замінена на 240 годин громадських робіт.

22.01.2024 ОСОБА_3 прибув до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де був письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, про що останній надав підписку. Також ОСОБА_3 під особистий підпис було видано направлення до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в області, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, для відбування безоплатних громадських робіт, відповідно до якого він повинен приступити до відбування покарання з 01.03.2024.

Однак, ОСОБА_3 будучи працездатним, маючи змогу працювати та відбувати призначене Київським районним судом м. Харкова покарання умисно, ігноруючи вирок суду, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання, згідно табеля за березень, квітень, травень засуджений не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт:

10.04.2024,11.04.2024, 12.04.2024, 13.04.2024, 15.04.2024, 16.04.2024,

17.04.2024,18.04.2024, 19.04.2024, 20.04.2024, 22.04.2024, 23.04.2024,

24.04.2024,25.04.2024, 26.04.2024, 27.04.2024, 29.04.2024, 30.04.2024,

01.05.2024,02.05.2024, 03.05.2024, 04.05.2024, 06.05.2024, 07.05.2024,

08.05.2024,09.05.2024, 10.05.2024, 11.05.2024, 13.05.2024, 14.05.2024,

15.05.2024,16.05.2024, 17.05.2024, 18.05.2024, 20.05.2024, 21.05.2024,

22.05.2024,23.05.2024, 24.05.2024, 25.05.2024, 27.05.2024, 28.05.2024,

29.05.2024,30.05.2024 до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області без поважних причинне з`являвся, чим ухилився від їх відбування.

Такі дії ОСОБА_3 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 104 годин громадських робіт та відповідно до ст. 40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Отже, з 01.03.2024 по 30.05.2024 під час перебування на обліку у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи попередженим про наслідки не відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, систематично не виходив на відпрацювання громадських робіт, допустив прогули та фактично не відпрацював 104 години.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 , він згоден із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.389 КК України - тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий: 22.02.2021 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі, ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком - 1 рік 6 місяців; 02.12.2021 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років обмеження волі; 3) 30.11.2022 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 4 місяців обмеження волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2023 згідно ст. 82 КК України невідбута частина основного строку покарання у виді обмеження волі замінена на 240 годин громадських робіт.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, з урахуванням положень ст.ст. 98, 101 КК України, у вигляді пробаційного нагляду, у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

За ч.1, ч.4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений 30.11.2022 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 4 місяців обмеження волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2023 згідно ст. 82 КК України невідбута частина основного строку покарання у виді обмеження волі замінена на 240 годин громадських робіт.

Згідно матеріалів кримінального провадження не відбув 104 години громадських робіт.

З урахуванням наведеного, враховуючи положення ч.1 ст. 72 КК України, суд на підставі ст. 71 КК України вважає за необхідне частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_3 покарання у вигляд пробаційного нагляду.

Також вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ч.2 ст. 59-1 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370,371 КПК України, суд,-

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2022, з урахуванням ухвали Бердичіваського міськрайонного суду Житомирської області, до покарання призначеного за цим вироком, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді 2 років 2 днів пробаційного нагляду.

Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1