Провадження № 1-в/243/52/2024
Справа № 243/327/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, подання начальника відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 області відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

24 січня 2024 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 164 КК України, до покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт,

про застосування покарання за наявності кількох вироків, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло подання начальника відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (відділ № 12) ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого вироком Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2024 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2024 року відносно ОСОБА_4 , який був засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 (сто) годин, набрав законної сили 26 лютого 2024 року. Згідно наявної інформації ОСОБА_4 засуджений 20 жовтня 2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, перебуває на обліку відділу. Вирок вступив в законну силу 22 листопада 2021 року. Однак, при винесені вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2024 року не був врахований вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2021 року.

Враховуючи наведене, начальник відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (відділ № 12) ОСОБА_3 просила вирішити питання про застосування відносно ОСОБА_4 покарання за наявності кількох вироків.

Представник відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (відділ № 12) ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву з проханням проводити судове засідання без її участі, подання просила задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду даної справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення повідомлення про виклик до суду на сайті Судової Влади України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні подання.

Суд вважає за можливе розглянути дане подання без участі сторін, які не з`явились, надавши при цьому відповідні заяви, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 539 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно із ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, якщо протягом встановленого строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набув законної сили 22 листопада 2021 року.

Після цього, 24 січня 2024 року, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області затверджено угоду від 12 січня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт. Вирок набув законної сили 26 лютого 2024 року.

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, згідно з вироком суду від 24 січня 2024 року, вже після ухвалення вироку від 20 жовтня 2021 року та набрання ним законної сили, тобто в період іспитового строку.

Разом з тим, як видно з матеріалів кримінального провадження № 0000003 від 01 січня 2024, під час ухвалення вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2024 року, суд не мав відомостей про існування вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2021 року, який на той час вже набрав законної сили.

Відповідно до п. 11, п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно із п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, не відбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Також у п. 25 вищевказаної постанови зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст. ст. 70,71 КК України.

Проте, згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» від 21.12.1990 року № 11, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Вказане також узгоджується з нормами розділу VІІІ КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суд в цьому випадку не має процесуальних повноважень в порядку, передбаченому п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, вирішувати питання, які зачіпають суть вироку, змінюють його.

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє її виконання, крім випадків встановлених КПК України.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1