У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , начальника СД Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка клопотання слідчого начальника СД Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна по кримінальному провадженню № 0000009, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшло клопотання начальника СД Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про надання дозволу на арешт майна, яке погоджено прокурором Дніпровської Новомосковської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000009 внесеному до ЄРДР 17 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та відповідає вимогам ст. 244 України.

Відповідно до клопотання, 16.02.2024 року о 13:30 год. під час патрулювання працівниками СРПП за порушення ПДР п.2.3(в) по вул. партизанській, смт. Магдалинівка Новомосковського району був зупинений автомобіль Audi Q7 д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час складання адміністративно матеріалу за ч. 3 ст 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було виявлено часткове пошкодження VIN кузова автомобіля. Виїздом СОГ на місце пригоди за добровільною згодою ОСОБА_5 було проведення огляду транспортного засобу Audi Q7 д/н НОМЕР_1 , під час якого в багажному відділенні виявлено часткове пошкодження VIN кузова. Під час огляду транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 було вилучено.

За даним фактом 17 лютого 2024 року розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 та визначено кваліфікацію за ст. 290 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що незастосування заборони на транспортний засіб та свідоцтва на реєстрацію на вказаний транспортний засіб, які є знаряддями вчиненого злочину, які знаходилися у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також заборони розпоряджатися ним, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, який є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

В зв`язку з необхідністю встановлення винної особи та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на: автомобіль Audi Q7 д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_2 , належних на праві власності ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та які знаходилися у володінні та розпорядженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що буде сприяти швидкому, повному і неупередженому розслідуванню по кримінальному провадженню, та самостійно чи в сукупності з іншими доказами матимуть суттєве значення для встановлення всіх обставин вчинення даного злочину.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захисту суспільства та Держави від кримінальних правопорушень, виникла необхідність у арешті майна забороні для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його (ч.1 ст. 170 КПК України).

У зв`язку зі службовою завантаженістю, прокурор в судове засідання не з`явився.

Начальник СД Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 клопотання підтримав, прохав суд його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши думку учасників, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України, суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина перша статті 170 КПК України).

Арешт майна застосовується з метою забезпечення:

?збереження речових доказів;

?спеціальної конфіскації;

?конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

?відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Накладення арешту на вищевказані речі є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення. У зв`язку з чим виникла необхідність здійснити їх арешт, на підставі ст. 170 КПК України, забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Враховуючи вище викладене,виявлені та вилучені речі та предмети в ході обшуку є речовим доказом, як матеріальний об`єкт оскільки дані речі можуть бути предметом кримінального правопорушення на яких в свою чергу може міститися слідча інформація або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин того, що буде встановлено під час подальшого кримінального провадження та не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

Згідно ч. 1 ст. 100 КК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вислухавши прокурора, дослідивши наданні до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання про арешт майна, вилучене під час огляду місця події, підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на вищевказані речі та предмети як дані речові докази мають суттєве значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника СД Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна по кримінальному провадженню № 0000009, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході огляду 16.02.2024 року майно: автомобіль марки Audi моделі Q7, д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_2 , належних на праві власності ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та які знаходилися у володінні та розпорядженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони для осіб, у володінні яких перебувало майно, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його, в іншому випадку, його використання може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, що є знаряддям кримінального правопорушення та може перешкодити кримінальному провадженню.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, потерпілим його представником протягом п`яти діб з дня її винесення.

Подача апеляції не зупиняє виконання ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1