Дата документу 10.07.2024Справа № 635/6596/21
Провадження № 1-кп/554/973/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Октябрського районного суду м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

22 лютого 2021 року, у проміжок часу приблизно із 20 до 20.19 годин ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , побачивши раніше не знайому перехожу ОСОБА_8 , яка рухалась із сумками та розмовляла по телефону, вирішив заволодіти її майном.

З цією метою знайшов невеликий уламок цеглини, наздогнав потерпілу та напав не неї. При цьому, застосовуючи насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, умисно наніс їй уламком цеглини спочатку удар в область голові (в головному уборі), від чого вона впала на землю та ще кілька ударів по голові та лівій руці.

Внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді забитих ран на голові, а також легкі тілесні ушкодження у виді синців в обох пара орбітальних ділянках, на першому пальці лівої кисті, садна у основи другого пальця по тильній поверхні лівої кисті та у правій скроневій ділянці.

Після чого відкрито заволодів її шкіряною сумкою, вартістю 1200 грн, у якій знаходились: ключниця вартістю 70 грн, 5 ключів від будинку вартістю 250 грн, зарядний пристрій для телефону «Xiaomi» вартістю 160 грн, гребінець вартістю 75 грн, блокнот, крем «Academie», жіноча косметичка вартістю 50 грн, помада, флакон, туш «Mary Ray», два олівця, гаманець вартістю 450 грн, банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», дисконтні картками, картка E-ticket для проїзду, гроші в сумі 110 грн, сувенірна купюра, сувенірна срібна ложка, вагою 1,5 грама вартістю 250 грн, паспорт та ідентифікаційний код ОСОБА_8 , резинка для волосся, сумка з тканинного матеріалу сірого кольору в ромб біло-сірий, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 2663 грн.

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу.

ІІІ. ДОКАЗИ ТА ЇХ ОЦІНКА

Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину за ч. 1 ст. 187 КК України визнав повністю. За ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України провини не визнав, зазначивши, що наміру на вбивство потерпілої не мав, а лише на заволодіння її майном.

Показав суду, що 22 лютого 2021 року увечері прогулювався вулицею Гоголя в смт. Пісочині Харківського району. Побачивши перехожу, яка розмовляла по телефону, вирішив заволодіти її речами. Неподалік знайшов невеликий уламок цеглини і ззаду напав на потерпілу. При цьому вдарив її по голові, від чого вона впала. Потім наніс їй ще кілька ударів уламком цеглини в область голови, від чого потерпіла кричала. Тоді він схопив її жіночу сумку та втік з місця події. Коли наносив удари, розумів, що потерпіла була вдягнена у зимовий одяг, в тому числі шапку, пальто з капюшоном і нанесені ним удари не були значної сили та не могли завдати потерпілій значної шкоди. Підтвердженням чому є наявність у неї легких тілесних ушкоджень. Коли йшов від неї, бачив, що вона збирала свої речі, в непритомному стані не перебувала. Відійшовши далі, розпорядився викраденими речами на власний розсуд, а саме паспорт потерпілої залишив на зупинці, гроші витратив на придбання продуктів. В подальшому був затриманий працівниками поліції та добровільно вказав місцезнаходження викрадених речей та знаряддя злочину. У вчиненому покаявся.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187 КК України поза розумним сумнівом доведена сукупністю безпосередньо досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, взаємоузгодженими та достовірними.

Потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що 22.02.2021 року після 19.30 годин йшла додому після масажу вулицею Гоголя селища Пісочин, Харківського району. На правому плечі несла жіночу сумку з речами, при цьому говорила по телефону, у лівій руці тримала сумку з продуктами. Назустріч побіля неї пройшов раніше незнайомий ОСОБА_6 , високого зросту, із ним розминулись. За кілька хвилин він її наздогнав та вдарив по голові важким предметом, від чого вона впала на правий бік. Він продовжив наносити удари по голові тим же предметом, а вона кричала. Наніс їй приблизно п`ять ударів, один з яких прийшовся по руці, вона подумала, що він хотів її вбити й вдала, що втратила свідомість. Тоді він перестав її бити, схопив її жіночу сумку та пішов геть. Трохи згодом вона встала, підняла із землі свій телефон та сумку із продуктами та викликала швидку, яка відвезла її до лікарні. Там надали першу медичну допомогу, від госпіталізації відмовилась й одразу поїхала додому.

У викраденій в неї жіночій сумці знаходились: 5 ключів від будинку, зарядний пристрій для телефону «Xiaomi», гребінець, блокнот, крем «Academie», жіноча косметичка, помада, флакон, туш «Mary Ray», два олівця, гаманець, банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», дисконтні картками, картка E-ticket для проїзду, гроші в сумі 110 грн, сувенірна купюра, сувенірна срібна ложка, вагою 1,5 грама, паспорт та ідентифікаційний код ОСОБА_8 , резинка для волосся з тканинного матеріалу сірого кольору в ромб біло-сірий, всього на загальну суму 2663 грн. Їй відомо, що указані речі були вилучені поліцією. Позовних вимог до обвинуваченого не заявляє.

На запитання учасників процесу, пояснила, що у ОСОБА_6 , окрім предмета схожого на цеглину, більше нічого не бачила. Останній припинив нанесення їй тілесних ушкоджень, коли вона перестала кричати й вдала, що втратила свідомість. Проте він пульс у неї не перевіряв, іншим чином смерть не констатував. Під час нанесення їй ударів була вдягнена у товсту в`язану шапку та пальто з великим товстим капюшоном. Отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Просила призначити обвинуваченому покарання, виходячи із вчинених ним дій.

За даними служби «102», 22.02.2021 року о 20.19 годин звернувся ОСОБА_9 та повідомив, що зустрів свою знайому ОСОБА_8 , яка йому повідомила про напад на неї із заподіянням тілесних ушкоджень з боку невідомого та заволодіння її сумкою з речами (т. 3 а.с. 243-244).

22.02.2021 року о 22.45 годин потерпіла ОСОБА_8 теж звернулась до поліції із заявою про те, що 22.02.2021 року приблизно о 20 годині в АДРЕСА_2 невідомий чоловік наніс тілесні ушкодження, після чого зникла сумка з особистими речами (т. 3 а.с. 245).

Лише 17.05.2021 року старший слідчий СВ ВП№3 ХРУП №»1 ГУНП в Харківській області склав рапорт, у якому зазначив, що вбачає в діях ОСОБА_6 ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.6 ч. 2 ст. 115 КК України (т. 3 а.с. 246).

Під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_8 12.03.2021 року підтвердила обставини нападу на неї обвинуваченим, зокрема, заподіяння кількох ударів твердим предметом в область голови та заволодіння її сумкою з речами ( т. 4 а.с. 93-105).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-399/2021 від 26.03.2021 року, у потерпілої ОСОБА_8 виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді забитих ран на голові (на межі тім`яної та лобної ділянки праворуч, на межі потиличної та тім`яної ділянки голови, дві рани на межі тім`яної та лівої скроневої ділянки), які у своїй течії потребували дохірургічного втручання (ПХО та накладення шовного матеріалу) та загоїлись із утворенням рубців. Також виявлено легкі тілесні ушкодження у виді синців в обох параорбітальних ділянках, на 1 пальці лівої кисті, а також садна у основи 2 пальця по тильній поверхні лівої кисті та у правій скроневій ділянці.

Ці тілесні ушкодження утворились від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар - здавлення, за винятком саден, які утворились за механізмом тертя-ковзання та могли бути утворені 22.02.2021 року.

Синці та садна викликали незначні швидкоплинні наслідки, тривалістю не більше 6 днів.

Діагноз «Закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку» не має об`єктивного клініко-діагностичного обґрунтування, тому не прийнятий до уваги експертами при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження могли утворитись від фрагменту цегли, що зазначений у протоколі огляду речей від 16.03.2021 року.

Показання потерпілої ОСОБА_8 під час слідчого експерименту від 12.03.2021 року в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну та механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (т. 4 а.с. 150-152, 153-155).

Під час огляду місця події 23.02.2021 року об 11.40 годин, при вході до підземного переходу по ОСОБА_10 в бік Києва, побіля урни виявлено жіночу сумку пурпурового кольору з двома ручками та однією ручкою для носіння на плечі. У сумці виявлено гребінець біло-рожевого кольору, флакон з кремом та сумку для продуктів ( т. 3 а.с. 247-250, т. 4 а.с. 1).

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 38 від 13.03.2021 року, вартість викрадених речей складає 2553 грн (т. 4 а.с. 145-149).

О 15.20 годин 23.02.2021 року, на автобусній зупинці по АДРЕСА_3 виявлено паспорт та ідентифікаційний код ОСОБА_8 , ключницю з ключами та кольоровий блокнот. З паспорта та блокнота вилучено сліди пальців рук. Указані речі визнані речовими доказами, на них накладено арешт ( т. 4 а.с. 2-13).

Із висновку судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-21/14029-Д від 30.06.2021 року убачається, що один слід безіменного пальця правої руки та три сліди ділянок долонної поверхні, вилучені при огляді блокнота потерпілої належать ОСОБА_6 (т. 4 а.с. 175-189).

О 20.03 годин 24.02.2021 року потерпіла ОСОБА_8 під час проведення слідчої дії пред`явлення для впізнання впізнала ОСОБА_6 як особу, що 22.02.2021 року приблизно о 19.30 годин, поблизу будинку АДРЕСА_4 напала на неї та нанесла предметом схожим на камінь чотири удари по голові (т. 4 а.с. 17-22).

При освідуванні ОСОБА_6 25.02.2021 року о 01.10 годин, останній скарг не заявляв, госпіталізації не потребує ( т. 4 а.с. 14-16).

За даними протоколу огляду від 25.02.2021 року, о 09.10 ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції проїзний документ «Е-ticket» №042F2FB2946580 (т. 4 а.с. 23-31).

Під час огляду місця події з дозволу власника та подальшим дозволом суду, 25.02.2021 року о 09.40 годин на території подвір`я АДРЕСА_5 виявлено фрагмент цеглини невизначеної форми 15х13 см, вагою 0,954 грам, червоного кольору з нашаруванням бруду та бетону. Як пояснив ОСОБА_6 , саме цим фрагментом цеглини він наносив удари потерпілій ( т. 4 а.с. 32-44, 49-53, т. 4 а.с. 106-111).

Крім того, 25.02.2021 року ОСОБА_6 видав слідчому свою в`язану шапку «Mochino» ( т. 4 а.с. 57-66).

Також ОСОБА_6 під час огляду 25.02.2021 року о 10.35 годин вказав місце у сміттєвому баку по АДРЕСА_6 , де знаходилась його куртка синього кольору з помаранчевою підкладкою « ОСОБА_11 » ( т. 4 а.с. 45-50, 54-56).

За даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи №14/605-Дм/21 від 08.04.2021 року, на вилученій куртці ОСОБА_6 наявності крові не встановлено (т. 4 а.с. 169-170).

При огляді 17.03.2021 року шапки потерпілої ОСОБА_8 , добровільно виданої нею, встановлено, що вона в`язана з відворотом, має пошкодження у виді невеликого отвору, діаметром 0,3 см (т. 4 а.с. 112-117).

Згідно з висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-21/6387-ФХД від 21.04.2021 року, на поверхні вилученого фрагмента цегли виявлені сторонні волокна нашарування, а саме волокна вовни, бавовни і хімічні волокна. Серед волокон-нашарувань виявлені волокна вовни червоного і чорного кольору, які мають спільну родову і групову належність з волокнами вовни, які входять до складу за волокнами шапки ОСОБА_8 (т. 4 а.с. 159-163).

Відповідно до висновку судово-медичної цитологічної експертизи №15-12/513-Ц/Дм 2021 від 30.06.2021 року, на вилученому фрагменті цегли сліди крові не знайдені (т. 4 а.с. 171-174).

При огляді відеозаписів з камер відеоспостереження по АДРЕСА_2 за 22.02.2021 року у вечірній час видно окремо рух потерпілої із сумками та телефоном, коли вона розминулась із обвинуваченим (час 21.19 годин на відеозаписі) та в подальшому, приблизно за 5 хвилин рух особи, схожої на обвинуваченого окремо в напрямку БК смт. Пісочин із якоюсь річчю в руках. При цьому йде й оглядається (т. 4 а.с. 68-79).

Суд зазначає, що подія на вказаному відеозаписі відбувалась - 22.02.2021 року, тобто у зимовий період, відповідно має враховуватись зимовий час, тобто менший на годину від літнього.

Виходячи з оцінки сукупності усіх інших доказів, в тому числі часу надходження повідомлення про злочин на лінію «102», показань потерпілої, інших відеозаписів, суд приходить до висновку, що час на відеозаписах з камер спостереження вулиці Гоголя смт. Пісочин та в обвинувальному акті відповідно, вказано літній час «21.19» годин, тоді як за зимовим часом це 20.19 годин.

Так, відповідно до відеозаписів з камер відеоспостереження смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області за 22.02.2021 року видно, що особа, схожа на ОСОБА_6 , одягнена у синю куртку з помаранчевою підкладкою та темну шапку з 20.15 по 20.25 годин переходить підземним переходом вулицю Полтавське Шосе від будинку культури на інший бік вулиці. З 20.26 рухається з боку супермаркету АТБ по провулку Шевченка в бік ЖМ «Мобіль». З 20.23 до 20.30 рухається вулицею Набережна через гаражі та заходить у магазин, далі йде через базар та сідає на лавку зупинки громадського транспорту ЖМ «Мобіль», дістає документ, записну книжку, відходить за зупинку, а коли повертається дістає дріт зарядного пристрою, кладе у внутрішній карман, далі гортає блокнот та залишає його на стіні зупинки. О 20.43 годин сідає у автобус (т. 4 а.с. 80-92).

У ході слідчого експерименту 25.03.2021 року ОСОБА_6 вказав механізм та обставини його нападу на потерпілу ОСОБА_8 , заподіяння їй уламком цеглини ударів по голові та заволодіння її сумкою з речами. Також вказав місце, де викинув сумку (т. 4 а.с. 118-132, 133-136).

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 під час цього слідчого експерименту, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-467/2021 від 29.04.2021 року, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині терміну та механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (т. 4 а.с. 156-158).

За даними проведеної у справі судово-психіатричної експертизи № 303 від 14.06.2021 року, ОСОБА_6 на час проведення цієї експертизи та під час вчинення інкримінованого йому діяння страждав на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів, в стані утримання. Відповідно до свого психічного стану міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 4 а.с. 190-192).

ІV. НЕДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

Відповідно до обвинувального акту: «крім того, під час вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном на громадянку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переслідуючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, вирішив з корисливих мотивів позбавити життя ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті з корисливих мотивів ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 22.02.2021 близько 21 години 19 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_2 , знайшовши на дорозі, підібрав фрагмент цеглини, тобто знаряддя яке має властивості для заподіяння смерті людині, після чого наздогнав потерпілу. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла з продуктовим пакетом та жіночою сумкою в напрямку Рижовського торгівельного ринку, зі спини, та, діючи з метою подолання волі потерпілої до опору, правою рукою зі значною силою наніс удар вказаним фрагментом цегли в область голови ОСОБА_8 , від якого вона впала на землю. Продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , застосовуючи насильство небезпечне для життя потерпілої, правою рукою став наносити ОСОБА_8 , яка лежала на землі боковою частиною тіла та кричала від болю, зі значною силою один за одним численні удари ребром вказаного фрагменту цегли, а в цілому не менш 6 ударів в область голови, тобто в життєво важливий орган, чим спричинив їй, згідно висновків судово-медичних експертиз №09-399/2021 від 26.03.2021, №09-467/2021 від 29.04.2021, забиті рани на голові (на межі тім`яної та лобної ділянки праворуч, на межі потиличної та тім`яної ділянки голови, дві рани на межі тім`яної та лівої скроневої ділянки), які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, синці в обох пара орбітальних ділянках та на 1 пальці лівої кісті, садна у основи 2 пальця по тильній поверхні лівої кісті та у правій скроневій ділянці, які належать до легких тілесних ушкоджень. При цьому, під час нанесення численних ударів у життєво важливий орган - голову, потерпіла сильно кричала від болю, проте ОСОБА_6 , бажаючи настання смерті потерпілої, продовжував наносити один за одним удари зі значною силою, припинивши лише після того як ОСОБА_8 , відчуваючи реальну загрозу для свого життя, вдала, що не подає ознак життя, і тим самим імітувала свою смерть. Після цього, ОСОБА_6 розуміючи для себе, що він досяг бажаного результату, а саме протиправно позбавив ОСОБА_8 життя, забрав в потерпілої, яка не здійснювала жодних рухів і не подавала ознак життя, шкіряну сумку, тим самим заволодівши її майном, в середині якої знаходились наступні речі: 5 ключів від будинку, які знаходились в шкіряній ключниці чорного кольору, зарядний пристрій для телефону ТМ «Хіаоmі», білого кольору, гребінець біло-рожевого кольору, блокнот в клітинку з написом «Fresh», крем для обличчя «Academie», жіночу косметичку з тканинного матеріалу, жовто-пісочного кольору з вишитими верблюдами на блискавці, в середині якої знаходилась помада бордового кольору, з сріблястого кольору флаконом, туш для вій ТМ «Магу Ray» чорного кольору, один олівець для очей коричнево-золотого кольору, один олівець для очей коричневого кольору, гаманець лаковий бордового кольору, в якому знаходились банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», дисконтні картки та картка E-ticket для проїзду в громадському транпорті м. Харкова, грошові кошти у сумі 110 гривень, купюрами номіналом 50 гривень (одна), 20 гривень (дві), та 20 гривень монетами, сувенірні гроші номіналом 100 доларів СІЛА, сувенірна срібна ложка, розміром 5 см, вагою 1,5 грама, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , резинка для волосся синього кольору, господарська сумка з тканинного матеріалу, сірого кольору в ромб біло-сірий, а всього майна загальною вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 38 від 13.03.2021, - 2553,0 грн.

Після спричинення численних ударів небезпечним травмуюючим предметом в життєво важливий орган - голову потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , який виконав усі дії, направлені на протиправне позбавлення життя потерпілої з корисливих мотивів, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, та вважаючи для себе, що ОСОБА_8 , яка не подавала ознак життя, померла, залишив місце вчинення злочину разом майном потерпілої, обернувши його на свою користь, тим самим заподіявши ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 2663,0 грн.

Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_6 виконав усі активні дії спрямовані на протиправне заподіяння з корисливих мотивів смерті ОСОБА_8 , смерть останньої не наступила з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла інсценувала свою смерть, вдавши що не подає ознак життя, ввівши таким чином ОСОБА_6 в оману, і тим самим припинила його злочинні дії спрямовані на реальне позбавлення її життя».

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано ще й за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів.

V. МОТИВИ ВИПРАВДАННЯ ЗА НЕДОВЕДЕНИМ ОБВИНУВАЧЕННЯМ

Обвинувачений категорично заперечував наявність у нього умислу на вбивство потерпілої, обґрунтовуючи заподіяння їй легких тілесних ушкоджень лише бажанням заволодіти майном. Неприязні до останньої не мав. У разі, якби хотів вбити потерпілу, зробив би це і ніяких цьому перешкод не було.

Показання обвинуваченого підтверджуються зібраними письмовими доказами, в тому числі висновками судових експертиз та нічим не спростовані, відтак усі сумніви щодо його провини в цій частині мають тлумачитись на його користь (in dubio pro reo).

Суд не може залишити поза увагою доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не мав прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, обґрунтовуючи свою позицію невідповідністю кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України фактичним обставинам кримінального провадження.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків.

Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство.

Злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

На необхідності врахування суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх постановах від 09 жовтня 2018 року у справі № 760/4968/15-к, від 18 жовтня 2018 року у справі № 348/1153/17, від 08 листопада 2018 року у справі № 360/718/16-к, від 18 грудня 2018 року у справі № 569/2944/16-к, №206/4163/19 від 17.09.2020 року, № 164/1826/17 від 13.02.2020 року.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 завдав потерпілій кілька ударів уламком цеглини, знайденим поруч, а не заздалегідь приготовленим загальновідомим знаряддям вбивства (міцний ніж, вогнепальна, холодна зброя, тощо). До того ж цей уламок невеликих розмірів та не сприймався обвинуваченим як знаряддя, яким можна вбити людину.

Дані про наявність у обвинуваченого навиків заподіяння сильних, смертельних ударів відсутні. Жодних відомостей про його таку попередню поведінку, підготовку, обізнаність у потрібних для вчинення такого кримінального правопорушення навичках, або про те, що він не міг помилитися щодо обставин, за яких він вчинив відповідне кримінальне правопорушення не здобуто.

Навпаки, судячи зі здобутих об`єктивних судово-медичних даних, синці та садна, виявлені у потерпілої, могли утворюватися за механізмом «удар здавлення» та «тертя-ковзання», тобто не констатовано прицільних, акцентованих «смертельних» ударів в область голови.

Обвинуваченому було видно, що потерпіла вдягнена у в`язану шапку та пальто з великим коміром. З огляду на темну пору та вказані обставини, якби в обвинуваченого був прямий, конкретно визначений умисел на вбивство (бажав, прагнув, а не свідомо, не конкретно визначено припускав), мав можливість достовірно пересвідчити у позбавленні її життя (з`ясування відсутності пульсу, дихання, тощо), проте таких дій не вчиняв, про що прямо вказала потерпіла. За відсутності таких достовірних ознак, обвинувачений мав можливість вже напевно позбавити її життя та приховати сліди свого злочину, проте втік з місця пригоди та розпорядився викраденим.

Прагнення обвинуваченого охоплювались лише метою заволодіння майном потерпілої у спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, що повністю охоплюється правовою дефініцією «розбій». Законодавець взагалі передбачає можливість самостійної кваліфікації як розбій, навіть при заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Наслідки, що фактично настали від дій обвинуваченого є заподіяння легких тілесних ушкоджень в тому числі таких, що потягли короткочасний розлад здоров`я. Експерт констатував, що синці та садна викликали незначні швидкоплинні наслідки, тривалістю не більше 6 днів. Свідомості потерпіла не втрачала, наявність черепно-мозкової травми у неї не підтверджено, стаціонарно не лікувалась, позовних вимог не заявляла.

Ці обставини об`єктивно підтверджують, що дії обвинуваченого не були обумовлені бажанням вбити потерпілу, а лише заволодіти її майном. До того ж обвинувачений раніше не судимий, має вищу освіту, одружений, утримує малолітню дитину, психічно здоровий.

Суд зазначає, що кваліфікація злочинів у кримінальному праві - точна кримінально-правова оцінка, конкретної небезпечної дії в суспільстві. Вона полягає у встановленій відповідності між абсолютними ознаками суспільно-небезпечного діяння і ознаками, передбаченими в нормах кримінального закону. Визначальною рисою кваліфікації злочинів є її точність.

Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема, шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин. Нормативно повноваження суду щодо зміни обвинувачення обмежуються лише характером цієї зміни, а не позицією учасників судового провадження (позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №288/1158/16-к від 03.07.2019 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи не було наведено суду переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом забезпечували надійне, повне та достовірне встановлення у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тому в цій частині обвинувачення його слід визнати невинуватим та виправдати.

VI. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке хоча й відноситься до тяжкого, що посягає на власність та здоров`я, проте викрадене у потерпілої майно не має значної вартості, а отримані нею тілесні ушкодження є легкими та потягли короткочасний розлад здоров`я. Потерпіла цивільного позову не заявляла.

Враховуються судом і дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відносно молодий за віком, має вищу освіту та на утриманні малолітню дитину віком 4 роки, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, не працює, характеризується посередньо, має ряд серйозних захворювань (гепатит "С", стан після перенесеного онкологічного захворювання лівого яєчка, переламу шийних хребців).

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнаються: вчинення кримінального правопорушення вперше, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини. Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З огляду на позиції ЄСПЛ, викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи викладене, для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів колегія суддів вважає за необхідне, достатнє і пропорційне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України на рівні відбутого на день постановлення вироку строку.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

У своїй Щорічній доповіді про стан додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина в Україні у 2023 році Уповноважений Верховної Ради з прав людини ОСОБА_12 констатував, що у камерних приміщеннях ДУ «Харківський слідчий ізолятор» зафіксовано площу на одного засудженого 2,9 м. кв., замість 4 м. кв. встановлених нормативно- правовими актами.

Відповідно до пункту 13 сьомої загальної доповіді [CPT/Inf (97) 10] Європейський комітет з питань запобігання катувань чи нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, зазначає, що проблема з переповненими камерними приміщеннями призводить до негігієнічних умов, постійної відсутності приватності, перезавантаження медичних служб та інфраструктури установи і тому потребує виправлення. У справі «Смілянська проти України» (Smilyanskaya v. Ukraine) (заява № 46196/11 від 21 листопада 2019 року) вказано на неналежні умови тримання у Харківському СІЗО, а саме відсутність особистого простору через порушення норм площі (близько 1 м2 на особу) у камерних приміщеннях, де утримувався заявник. З цих підстав Європейський суд з прав людини постановив, що у зв`язку з неналежними матеріально-побутовими умовами порушено статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і призначено виплати компенсації заявнику.

З огляду на викладене та велику тривалість утримання обвинуваченого під вартою, в умовах камерного типу, в тому числі Харківського слідчого ізолятору, колегія суддів приходить що висновку, що визначений законом строк призначення обвинуваченому покарання слід вважати відбутим повністю.

VII. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Цивільні позови відсутні.

Запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку з виправданням за частиною обвинувачення та відбуттям ним визначеного покарання підлягає скасуванню. Підстав для надмірного продовження обвинуваченому терміну тримання під вартою колегія суддів не знаходить, з викладених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці і 15 (п`ятнадцять) днів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 25.02.2021 року по 10.07.2024 року та вважати призначене йому покарання відбутим повністю.

За ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати оскільки не доведено, що в його діях є склад цього кримінального правопорушення.

Запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 скасувати та звільнити його з під варти, негайно в залі суду.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді під час досудового розслідування від 25.02.2021 року та 01.03.2021 року - скасувати.

Речові докази: диски із відеозаписами слідчих дій, дактилокарти та відрізки липкої стрічки зі слідами рук зберігати при матеріалах справи; інші речові докази: шапку та сумку з викраденими речами потерпілої ОСОБА_8 повернути за належністю потерпілій ОСОБА_8 ; в`язану шапку "Moschino" та синю куртку ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 ; уламок цегли знищити.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 9744 (дев`ять тисяч сімсот сорок чотири) грн 55 коп. судових витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3