Справа № 216/3623/24
провадження 1-кп/216/518/24
ВИРОК

іменем України

28 травня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000404 від «22» травня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, з професійно-технічною освітою, який на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб не має, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який проходить службу на посаді тимчасово виконуючого обов`язки старшого стрільця третього відділення охорони другого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває у військовому званні «старший солдат», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованого проступку проходив військову службу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21 вересня 2022 року № 278 (по стройовій частині) на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону у військовій частині НОМЕР_2 , яка має місце постійної дислокації (фактичне розташування) в Центрально-Міському районі міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, де відповідно до діючих нормативно-правових актів, а саме відповідно до вимог положень ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 на систематичній основі отримував грошове забезпечення.

Встановлено, що на території Центрально-Міського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 1 квітня 2023 року у ОСОБА_3 виник умисел на протиправне заволодіння бюджетними коштами, які виділялись для нарахувань та виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військовій частині НОМЕР_2 відповідно до встановленого порядку та обсягах шляхом здійснення обману посадових осіб військової частини за наступних обставин.

ОСОБА_3 , будучи обізнаним із порядком проходження військової служби, несення внутрішньої служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 11, 12, 16, 49, 127, 128, Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України» з 11 січня 2023 року був незаконно відсутнім на службі без поважних причин та не з`являвся до військової частини НОМЕР_2 з 11 січня до 19 грудня 2023 року.

При цьому, будучи обізнаним з вимогами Законів України, зокрема Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», перебуваючи на території Центрально-Міського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, більш точної адреси встановити не надалось можливим, з 11 січня 2023 року фактично не перебуваючи на військовій службі, ОСОБА_3 , у лютому 2023 року одним платежем незаконно отримав 57 271 гривен 36 копійок грошового забезпечення.

У подальшому, ОСОБА_3 , у березні 2023 року, отримавши чергову виплату грошового забезпечення у розмірі 22 084 гривень 50 копійок від військової частини НОМЕР_2 , зрозумів, що будучи незаконно відсутнім за місцем несення служби з 11 січня 2023 року, йому безпідставно продовжують нараховувати грошове забезпечення. Маючи на меті подальше безпідставне отримання грошового забезпечення за місцем проходження військової служби, яке виділялось з державного бюджету, не пізніше 1 квітня 2023 року у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння бюджетними коштами, шляхом введення в оману посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , про нібито його перебування на лікуванні, задля здійснення подальших нарахувань та виплат як військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 .

Реалізуючи вказаний протиправний умисел, направлений на заволодіння бюджетними грошовими коштами, що належать військовій частини НОМЕР_3 у вигляді безпідставно нарахованого грошового забезпечення, старший солдат ОСОБА_3 , шляхом обману, фактично не перебуваючи на військовій службі, переслідуючи корисливу мету, вирішив не повертатися до військової частини НОМЕР_2 та повідомив командуванню військової частини, в якій він проходив службу, про своє лікування, що не відповідало дійсності та продовжив повідомляти командуванню неправдиві відомості про поважність причин не з`явлення до місця несення служби.

За таких обставин, ОСОБА_3 , постійно вводячи в оману своє безпосереднє керівництво військової частини НОМЕР_2 , щодо поважності причин не прибуття до військової частини, діючи умисно в період часу з квітня по вересень 2023 року, за час своєї незаконної відсутності на службі, безпідставно отримав грошове забезпечення у розмірі 132 507 гривень.

Таким чином, з квітня по вересень 2023 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх шахрайських дій, діючи шляхом обману, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою неправомірного заволодіння чужим майном - бюджетними коштами, які виділялись для військової частини НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що у зв`язку з перебуванням військовослужбовця на лікуванні в лікарняних закладах такому військовослужбовцю продовжується виплата грошового забезпечення, всупереч дійсності ввів в оману командування військової частини НОМЕР_2 , повідомляючи неправдиві відомості про своє перебування на лікуванні у медичних закладах, внаслідок чого останній продовжував отримувати грошове забезпечення як військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , що призвело до безпідставного отримання ним грошового забезпечення за період з квітня по вересень 2023 року у розмірі 132 507 гривень, чим завдав матеріальних збитків державному бюджету України на загальну суму 132 507 гривень в особі військової частині НОМЕР_2 .

Тобто, в період часу з квітня по вересень 2023 року, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами військової частини НОМЕР_3 у розмірі 132 507 гривень, чим завдав матеріальної шкоди державному бюджету України на вказану суму.

Дії, ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілим Військовою частиною НОМЕР_2 . цивільний позов не заявлено, представником потерпілого - начальником юридичної служби ОСОБА_4 надано заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_6 , в порядку ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст.ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінальних правопушень, передбаченою ч.2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , передбачене ч.1 ст.190 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 : офіційно ніде не працює, не одружений, на утриманні непрацездатних осіб не має, не має зареєстрованого місця проживання, не є інвалідом та війсковослужбовцем строкової служби, відповідно до вимог ст.89 КК України вважається таким, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його вік, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.190 КК України.

Суд бере до уваги щире прагнення обвинуваченого продовжити боронити Україну шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації, та вважає, що виключно призначення покарання штрафу забезпечить таку можливість, що беззаперечно відповідає інтересам суспільства.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому та захиснику направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1