ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

15 березня 2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 141, 44, ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 15 березня 2002 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 9 днів;

05 грудня 2003 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.122, 70 КК України до позбавлення волі строком 6 років; звільнився 06 березня 2008 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 23 дня;

19 червня 2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків частково приєднаний невідбутий строк покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2003 року у вигляді одного року позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років без конфіскації майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено незмінним до набрання вироком законної сили. Строк покарання обвинуваченому ухвалено обчислювати з моменту затримання - 21 березня 2023 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 21 березня 2023 року близько 15:00 години, ОСОБА_9 , знаходився за місцем мешкання свого раніше знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в житловій кімнаті однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , де разом розпивали алкогольні напої, та раптово на ґрунті особистих неприязних стосунків між ними виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, судимість за що не знято та не погашено у встановленому законом порядку, раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , який в цей момент знаходився поруч з ним, а саме перебував в положенні стоячи біля дивану.

Так, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_9 , знаходячись в житловій кімнаті квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_10 та наніс не менше шістнадцяти ударів в ділянку грудної клітини та тулубу останнього ножем, який взяв раніше зі столу на кухні у ліву руку, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді:

- колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини із ушкодженням хрящової частини 3-го ребра ліворуч у ділянці прикріплення до грудини, ушкодженням перикарду по передній поверхні, передньої стінки лівого шлуночка на межі із міжшлуночковою перетинкою та проникненням у його порожнину; колото-різане проникаюче поранення передньої поверхні грудної клітини ліворуч, яке у 4-му міжребір`ї по середньо-ключичній лінії проникає у ліву плевральну порожнину, із ушкодженням лівої передньо-бічної поверхні перикарду та лівого шлуночка серця на межі із верхівкою, та проникненням у його порожнину; колото-різане проникаюче поранення задньої поверхні грудної клітини, яке проникає у праву плевральну порожнину у 2-му міжребір`ї по лопатковій лінії із ушкодженням плеври та верхньої частки правої легені. Дані ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, у своїй сукупності, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, як небезпечні для життя у момент заподіяння та призвели до настання;

- колото-різані непроникаючі поранення передньої поверхні та задньої поверхні грудної клітини із ушкодженням м`язів; колото-різані непроникаючі поранення живота ліворуч із ушкодженням м`язів живота та попереку; колото-різані поранення лівого стегна із ушкодженням м`язів стегна та лівої сідниці, колото-різане наскрізне поранення лівої кисті із ушкодженням м`язів та сухожилків тильної поверхні кисті; колото-різане наскрізне підшкірне поранення правого передпліччя, темно-червоні крововиливи у оточуючі м`які тканини за ходом ранових каналів. Дані ушкодження не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Причиною смерті ОСОБА_10 стало отримані ним колото-різані проникаючі поранення грудної клітини із ушкодженням серця та правої легені, які ускладнилася гострою крововтратою.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада2023 року відносно ОСОБА_9 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України в частині призначеного йому покарання - скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років без конфіскації майна, мотивуючи такі вимоги тим, що призначене судом першої інстанції покарання через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого, а тому не сприятиме досягненню обвинуваченим мети покарання.

Також, прокурор в своїй скарзі просить вирішити питання щодо виключення із посилання на обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, врахувати утримання ОСОБА_9 у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з 21 березня 2023 року по набрання вироком законної сили, вирішити питання щодо певних речових доказів, зокрема, чотири ножі, металеві ножиці, одяг загиблого, мобільний телефон, яким користувався ОСОБА_10 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисники проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, посилались на її безпідставність та необґрунтованість, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Обвинувачений підтримав позицію захисників, додатково зазначив, що вину у вчиненому злочині повністю визнає, щиро розкаюється, просив не призначати суворе покарання.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є повністю обґрунтованим, відповідним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочинів, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти життя та здоров`я особи, який виразився у вбивстві, тобто, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства , передбаченого ст. ст. 116-118 КК України та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного злочину.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних особливо небезпечних злочинів проти життя та здоров`я особи, а також, за умисні корисливі злочини проти власності, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Врахував і конкретні обставини справи, а саме, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання визнано рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також, поведінку обвинуваченого під час судового провадження, який провину у вчиненому злочині визнав одразу, надав викривальні покази про обставини подій того дня, підтвердив, обставини, викладені в формулюванні обвинувачення не заперечував, та призначив ОСОБА_9 покарання за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років без конфіскації майна, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого злочину, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання більш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі, викладених в обґрунтування необхідності призначення більш суворого покарання, про спосіб вчинення злочину, кількість нанесених ножових поранень та їх локалізацію, то ці обставини були предметом ретельного дослідження судом першої інстанції у відповідності до ст. 94 КПК України, у відповідності до ст. 84-86 КПК України оцінені як докази та покладені в мотивувальну частину висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, і до загальних засад призначення покарання, встановлених ст. 65 КК України відношення не мають.

Щодо доводі прокурора про необхідність застосування при призначенні покарання обвинуваченому ч. 5 ст. 72 КК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 21 березня 2023 року, то колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки відповідно до резолютивної частини вироку, судом при призначені покарання вимоги ч. 5 ст. 72 КК України були враховані та виконані, зокрема, зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 21 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили, яким відповідно буде день постановлення ухвали апеляційного суду за результатом перегляду оскаржуваного прокурором вироку.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

Щодо вимог прокурора про необхідність виключення із посилання на обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, то колегія суддів вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, і як вбачається із обвинувального акту, на стадії досудового розслідування ОСОБА_9 свою провину у вчиненні вбивства визнав, в ході проведення слідчих експериментів добровільно надавав викривальні покази, розповідав про обставини, за яких сталося вбивство потерпілого, показував перебіг подій та спосіб вчинення злочину, у зв`язку із чим, прокурором в обвинувальному акті вказано, що обставиною, яка у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує ОСОБА_9 покарання є щире каяття. Водночас, дана обставина знайшла своє підтвердження в ході судового провадження в суді першої інстанції, так як відповідно до наданих суду першої інстанції показів ОСОБА_12 свою вину у вчиненні вбивства визнав за тих обставин, що викладені в формулюванні обвинувачення, в ході апеляційного перегляду обвинувачений, також, надав пояснення, відопвідно до яких вину у вчинення вбивства він повністю визнає, а тому підстав для виключення із мотивувальної частини вироку суду посилання на обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, колегія суддів не вбачає.

Щодо вимог прокурора про вирішення питання стосовно таких речових доказів, як чотири ножі, металеві ножиці, одяг загиблого, мобільний телефон, яким користувався ОСОБА_10 , то колегія суддів відхиляє такі вимоги, оскільки це питання жодним чином не впливає на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції вироку, не впливає на порядок призначення покарання і може бути вирішене в порядку виконання вироку суду за відповідним клопотанням уповноваженої особи або власника майна.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, не вбачає істотних порушень кримінального процесуального законодавства України у відповідності до ст. ст. 370, 374, 412 КПК України, які б були підставою для зміни судового рішення.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2023 року відносно ОСОБА_9 , за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк, з моменту отримання ним копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4