ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1160/24 Справа № 208/1981/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені № 0000002 від 17.01.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного за ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.03.2024 р., в межах кримінального провадження № 0000002 від 17.01.2024 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відмовлено.

Слідчий суддя дійшов висновку, що вказане в ухвалі слідчого судді майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки є предметом кримінально протиправних дій та їх арешт, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, має за мету забезпечення збереження речових доказів, що містять у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та проведення відповідних слідчий дій.

Врахував, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, досудове розслідування на даний час триває, в рамках кримінального провадження проводяться необхідні слідчі дії, а тому клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

В апеляції:

- ОСОБА_5 просить скасувати арешт на мобільний телефон Samsung Galaxy A24 imei НОМЕР_1 , imei2- НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 , який було вилучено 19.03.2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де розташований Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське, Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), належний їй на праві власності, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.03.2024 року.

Скасувати ухвалу слідчого судді від 15.05.2024 року та постановити нову, якою частково відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна від 20.03.2024 року, під час проведення обшуку в межах арешту на мобільний телефон Samsung Galaxy A24 imei НОМЕР_1 , imei2- НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 .

В обґрунтування свої вимог посилається на те, що відсутні обґрунтовані підстави та достатні ризики для накладення арешту на майно, оскільки вилучений мобільний телефон був оглянутий, досліджений, зміст його скопійований як під час обшуку так і згодом спеціалістами та буль-яких експертиз на його дослідження не призначалось, про що зазначив сам прокурор, у зв`язку з чим вважає, що телефон не є речовим доказом, що свідчить про відсутність підстав накладення на нього арешту відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Вказує, що у клопотанні прокурором не доведено підстав для арешту майна, можливість використання такого мобільного телефону в якості доказу у кримінальному провадженні, а також не наведено обставин, які б свідчили про існування ризиків, передбачений у ст. 170 КПК України.

Сторони судового провадження в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, прокурор надав заяву, в якій просить судове засідання проводити без його участі, враховуючи, що згідно ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, розгляд апеляційної скарги на оскаржену ухвалу слідчого судді здійснюється без їх участі.

Перевіривши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України ухвала слідчого судді переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Доводи ОСОБА_5 про відсутність підстав накладення арешту на мобільний телефон відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 174 КПК України, в тому числі, підозрюваний, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням, в тому числі, підозрюваного, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

З`ясовано, що відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.03.2024 року слідчим суддею накладений арешт на вилучені предмети та документи у ході обшуку 19.03.2024р., за адресою: АДРЕСА_1 , де розташований Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в тому числі, мобільний телефон Samsung Galaxy A24 imei - НОМЕР_1 imei2 - НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 . Ця ухвала є такою, що набрала законної сили.

Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 20.03.2024 р., в тому числі, мобільний телефон Samsung Galaxy A24 imei- НОМЕР_1 imei2- НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора НОМЕР_3 , визнаний речовим доказом, вилучені предмети та документи мають суттєве значення по кримінальному провадженню, оскільки в подальшому будуть використовуватися для проведення судових експертиз, а тому накладення арешту на майно здійснюється задля запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, з мотивувальної частини вищезазначеної ухвали вбачається, що власник майна в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання слідчого без її участі. Доказів її апеляційного оскарження матеріали провадження не містять, а тому посилання скаржника на не доведеність підстав для арешту майна, можливість використання такого мобільного телефону в якості доказу у кримінальному провадженні, існування ризиків, передбачених у ст. 170 КПК України, є неспроможними.

Встановлено, що 20.03.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, з метою збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За вимогами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що вищезазначений речовий доказ має доказове значення в рамках кримінального провадження, може бути використаний як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому його арешт обумовлений забезпеченням збереження речових доказів, що спростовує ствердження власника майна про відсутність обґрунтованих підстав та достатніх ризиків для накладення арешту на мобільний телефон.

За вимогами ч. 2 ст. 174 КПК України саме на підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу у вигляді арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Об`єктивних даних, які б вказували на необґрунтованість накладеного арешту чи обставин, які б вказували на те, що на даний час в арешті саме мобільного телефона, належного скаржнику, відпала потреба, не встановлено.

За наведеного, при вирішенні питання про можливість скасування арешту майна було досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, а саме з метою збереження речових доказів, наслідки арешту майна для особи, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, враховуючи, що досудове розслідування на даний час триває, в рамках кримінального провадження проводяться необхідні слідчі дії, на даному його етапі в контексті ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вказаний речовий доказ, на який накладений арешт відповідно до ухвали слідчого судді, відповідає його меті, а тому клопотання про скасування арешту майна є передчасним.

На підставі викладеного, з огляду на наведене, оскаржене рішення постановлене відповідно до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляції не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим, апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржена ухвала повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені № 0000002 від 17.01.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4