Провадження № 1-кп/127/815/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, відомості про які внесено 06.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в попередньо визначеному розмірі. Клопотання мотивувала тим, що ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, продовжують існувати. ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Останній офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий, інкриміновані йому злочини вчинено під час перебування в установі попереднього ув`язнення. Відтак існує ризик, що він, перебуваючи на волі, буде мати можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, соціальні зв`язки, що мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку, відсутні. З метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 раніше вже переховувався від органів досудового розслідування, в зв`язку з чим був оголошений у розшук. Окрім того, оскільки ОСОБА_6 та інші учасники злочинної групи під час спілкування із потерпілими отримували їх анкетні дані, місця їхнього проживання та контактні номери мобільних телефонів, тому перебуваючи на волі, без застосування дієвого запобіжного заходу, останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Таким чином, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просила суд змінити її підзахисному запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Адвокат ОСОБА_8 та його підзахисний обвинувачений ОСОБА_7 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в судове засідання не з`явились, проте попередньо надали суду письмові заяви про проведення судового розгляду без їхньої участі. В поданих письмових заявах потерпілі також висловили свої думки з приводу призначення обвинуваченим міри покарання.

Вислухавши клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку дії обраного запобіжного заходу та думки учасників судового провадження з приводу заявленого прокурором клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2023 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, що становить 214720 грн.

За змістом ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

При вирішенні заявленого прокурором клопотання, суд враховує вимоги п.3 і п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відтак, тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також судом враховано, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, окрім того інкриміновані йому злочини вчинив під час перебування в установі попереднього ув`язнення. До затримання обвинувачений не працював. Соціальні зв`язки, які мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку, відсутні.

Також, оскільки ОСОБА_6 та інші учасники злочинної групи під час спілкування із потерпілими отримували їх анкетні дані, місця їхнього проживання та контактні номери мобільних телефонів, то без застосування дієвого запобіжного заходу, останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Окрім того, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду. З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 раніше вже переховувався від органів досудового розслідування, в зв`язку з чим був оголошений у розшук. Проведеними розшуковими заходами його місцезнаходження було встановлено та 21.08.2023 затримано на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області.

Тобто наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на характер вчинених злочинів, обставини їх вчинення, а також на характеризуючі дані ОСОБА_6 , в даному випадку буде недієвим та не зможе запобігти наявним ризикам, оскільки не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання ним покладених на нього обов`язків.

Відтак, суд дійшов переконання про доцільність продовження ОСОБА_6 ще на 60 днів раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді триманні під вартою з правом внесення застави у попередньо визначеному судом розмірі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на 60 днів з 19 червня 2024 року до 17 серпня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в попередньо визначеному судом розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, тобто 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької обласної прокуратури для відома.

На ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Судді: