Справа № 352/1339/24
Провадження № 1-кп/352/194/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000281 від 17.08.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, м. Якутськ, Російської Федерації, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, із професійно-технічною освітою, не працевлаштованої, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 303 та ч.1 ст. 307 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий опис провадження.

30.04.2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000281 від 17.08.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

2. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

2.1. ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, пов`язаної із сутенерством, домовилась із ОСОБА_7 , яка займалася наданням послуг сексуального характеру за грошову винагороду (проституцією) про вчинення щодо неї сутенерства, а саме вчинення дій по забезпеченню її зайняттям проституцією, що полягало у рекламуванні послуг, які надає жінка, підшукуванні клієнтів для надання таких послуг за грошову винагороду, прийнятті від них замовлень, організації зустрічей, узгодження з клієнтами вартості наданих послуг.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, пов`язаної із сутенерством, ОСОБА_5 домовилась із ОСОБА_7 , яка займалася наданням послуг сексуального характеру за грошову винагороду (проституцією), про вчинення щодо неї сутенерства, а саме вчинення дій по забезпеченню її зайняттям проституцією, що полягало у рекламуванні жінки, підшукуванні клієнтів для надання нею послуг сексуального характеру за грошову винагороду, прийнятті від них замовлень, організації зустрічей з нею, узгодження з клієнтами вартості таких послуг та порядок розрахунку за їх надання.

Зокрема, замовлення від чоловіків (клієнтів) послуг сексуального характеру здійснювалось шляхом отримання ОСОБА_5 на свій мобільний абонентський номер НОМЕР_1 смс-повідомлень у месенджері «Viber» або при особистій зустрічі. За надання послуг ОСОБА_7 , ОСОБА_5 отримувала від клієнта грошові кошти у сумі 500 гривень.

Так, 06.11.2023 ОСОБА_5 , спілкуючись о 14 год 37 хв у месенджері «Viber» зі ОСОБА_8 , домовилась з ним про надання платних послуг сексуального характеру. Наступного дня, близько 15 год 55 хв, ОСОБА_5 зустрілась зі ОСОБА_8 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 .

Перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою наживи, переслідуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на забезпечення зайняття проституцією іншою особою, тобто сутенерства, домовилась зі ОСОБА_8 про надання йому платних сексуальних послуг ОСОБА_7 , за що отримала від останнього грошові кошти у сумі 500 гривень.

З метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на забезпечення заняття проституцією ОСОБА_7 до кінця, ОСОБА_5 надала ОСОБА_8 номер мобільного телефону останньої та зауважила про необхідність попередження ОСОБА_7 , що саме вона є ініціатором їх зустрічі для надання послуги сексуального характеру за грошову винагороду.

Надалі, 07.11.2023 близько 18 год 37 хв, ОСОБА_8 зустрівся з

ОСОБА_7 , яка в період часу з 18 год 44 хв до 18 год 52 хв, з відома та забезпечення ОСОБА_5 , у номері готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_4 , надала останньому послуги сексуального характеру за грошову винагороду в сумі 3500 гривень.

Окрім цього, 20.03.2024 ОСОБА_5 , спілкуючись о 19 год 46 хв у месенджері «Viber» зі ОСОБА_8 з приводу отримання останнім платних послуг сексуального характеру, повідомила, що на даний час, зайнята, однак домовиться про надання таких послуг ОСОБА_7 .

Наступного дня, об 11 год 22 хв ОСОБА_8 у месенджері «Viber» повідомив ОСОБА_5 про місце зустрічі із ОСОБА_7 у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » що в АДРЕСА_5 .

З метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на забезпечення заняття проституцією ОСОБА_7 до кінця, ОСОБА_5 у месенджері «Viber» написала останній про місце, де вона повинна надати платні сексуальні послуги.

Надалі, 21.03.2024 близько 13 год 33 хв, ОСОБА_8 зустрівся з

ОСОБА_7 , яка в період часу з 13 год 43 хв до 13 год 49 хв, з відома та забезпечення ОСОБА_5 у номері готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_5 , надала останньому послуги сексуального характеру за грошову винагороду в сумі 3500 гривень та при цьому отримала гроші в сумі 600 гривень як винагороду за забезпечення ОСОБА_7 проституцією, для подальшого їх передання ОСОБА_5 .

Отже, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.303 КК України, а саме умисні дії, пов`язані із забезпеченням зайняття проституцією іншою особою, а саме сутенерстві, вчинене повторно.

2.2. Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, незаконно придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання та збуту шляхом пригощання інших осіб.

Надалі, 07.11.2023 близько 15 год 55 хв, ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», з метою подальшого збуту, перенесла психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, до місця надання послуг сексуального характеру, що за адресою: АДРЕСА_6 , де незаконно її зберігала.

Реалізуючи свої незаконні дії, пов`язані зі збутом психотропної речовини, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після надання платних сексуальних послуг у згаданій квартирі, цього ж дня о 16 год 09 хв безоплатно збула шляхом пригощання ОСОБА_8 психотропну речовину - амфетамін, яка була поміщена у полімерному зіп-пакеті.

Після цього, 07.11.2023 о 16 год 43 хв ОСОБА_8 видав працівникам поліції в м. Івано-Франківськ на вул. Бельведерська вказаний зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, яка відповідно до висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін у загальній кількості 0,1045 грама.

Отже, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.307 КК України, а саме умисні дії, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропних речовин.

3. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

3.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

3.1.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України, визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася, підтвердила обставини вчинення нею кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, зазначивши, що такі відповідають дійсності та вона їх у повному обсязі підтверджує. Крім того пояснила, що вона домовилась із ОСОБА_7 , яка займалася наданням послуг сексуального характеру за грошову винагороду, про підшукування їй клієнтів для надання останнім послуг сексуального характеру, прийнятті замовлень, організації із ними зустрічей та оплати таких послуг. Так, у листопаді 2023 року зустрівшись із ОСОБА_8 , домовилась із останнім про надання йому платних сексуальних послуг ОСОБА_7 , за що отримала 500 грн. Вказала, що того ж дня пригостила ОСОБА_8 амфетаміном, знаючи, що останній є психотропною речовиною, обіг якої обмежено. В подальшому 20.03.2024 спілкуючись із ОСОБА_8 в месенджері повідомила останнього, що домовиться про надання послуг сексуального характеру ОСОБА_7 , про що написала їй у повідомленні із зазначенням місця та часу зустрічі із клієнтом. За дані дії отримала кошти в сумі 600 грн. Вказала, що їй відомо про те, що ОСОБА_7 в обох випадках надавала ОСОБА_8 послуги сексуального характеру за плату. У вчиненому щиро кається, обіцяє більше протиправних дій не вчиняти. Просила суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу.

3.1.2. Захисник вказав, що обвинувачена вину визнає, щиро кається, тому просить суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу.

3.1.3. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченою, що було повністю доведено в суді. Тому з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, які характеризують особу винної, зокрема її притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.130 КУпАП, просить суд визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст.307 КК України і ч.2 ст.303 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання за ч.1 ст.307 КК України у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн., а за ч.2 ст.303 - 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. Призначити остаточне покарання в розмірі 4 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн. Вирішити питання речових доказів та процесуальних витрат.

3.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачена у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку остання буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

4.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала повністю, у вчиненому кається, засудила свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченою та її щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачена просила суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Відтак обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

4.2. Обставин, які обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченій покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує, що інкриміновані обвинуваченій кримінальні правопорушення є тяжкими злочинами, обвинувачена раніше не судима, має постійне місце проживання, професійно-технічну освіту, на утриманні має неповнолітню дитину. Відповідно до довідки за №7117 від 25.04.2024 в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» та КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради» від 24.04.2024 обвинувачена на обліку не перебуває, за медичною допомогою не зверталась.

Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, відтак орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

В той же час, приймаючи рішення про вид та розмір покарання, за кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України, суд вважає, що незважаючи на реєстрацію обвинуваченої як фізичної особи-підприємця, однак взявши до уваги початок здійснення такої діяльності тільки з 26.06.2024 та відсутності іншої офіційної роботи до того часу, призначення покарання у виді штрафу не буде відповідати вимогам законності та справедливості.

При цьому суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст.ст. 69 КК України.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 69 КК, призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

При цьому ВС у своїх постановах неодноразово вказував, що підставами для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи факторів, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного та мають враховуватися в їх сукупності, а саме:

а) наявність кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину;

б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

В даному випадку, суд не вбачає виняткових і таких, що істотно не знижують міру тяжкості скоєного злочину обставин, а призначення мінімального покарання в межах санкції в даному випадку не є явно несправедливим.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, як у загально-соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд дійшов висновку, що призначення покарання в межах, встановлених санкцією ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі в розмірі 4 роки та 4 роки 6 місяців відповідно, буде справедливим за своїм видом, достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої зокрема, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про можливість її виправлення без ізоляції від суспільства, а тому її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, який є достатнім для того, щоб обвинувачена в умовах здійснення контролю за поведінкою довела своє виправлення.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченої запобіжний захід не обирався.

6.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

6.3. Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у даній справі в розмірі 959 грн.

6.4. Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 303, ч.1 ст.307 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід державного бюджету витрати на залучення експерта в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 27.03.2024 року, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавленні права на користування, відчуження та розпорядження майном, на грошові кошти в сумі 4100 гривень, зокрема, серіями та номерами: 3 купюри 1000 гривень, серіями та номерами: АЖ7060888, АЕ7602471, ЕА2170917; 5 купюр номіналом 200 гривень, серіями та номерами: АС5108494, ЄГ4794675, ДА3460712, ВЖ3101623, ВЖ0363543; 2 купюри номіналом 50 гривень, серіями та номерами: УЄ2615918, АС9692712, які упаковано у один спецпакет №WAR 1145112; мобільний телефон марки «Apple Iphone» «12 Pro Max» у корпусі білого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 , на задній частині якого наявний полімерний чохол рожевого кольору, який упаковано у спецпакет № НОМЕР_4 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, кількістю 0,1045 грама, яку упаковано у паперовий конверт та яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області - знищити;

мобільний телефон марки «Moto G4» у корпусі сірого кольору, IMEI 1 НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» із № НОМЕР_7 , - вважати повернутим ОСОБА_7 ;

грошові кошти у сумі 4100 гривень, зокрема, серіями та номерами: 3 купюри 1000 гривень серіями та номерами АЖ7060888, АЕ 7602471, ЕА2170917, 5 купюр номіналом 200 гривень серіями та номерами АС5108494, ЄГ4794675, ДА3460712, ВЖ0363543, 2 купюри номіналом 50 грн серіями та номерами: УЄ2615918, АС9692712, які упаковано у один спецпакет №WAR 1145112, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути на спеціальний рахунок ГУ НП в Івано-Франківській області (р/р 0092652, ДКСУ, м. Київ);

мобільний телефон марки «Apple Iphone» «12 Pro Max» у корпусі білого кольору, який належить ОСОБА_5 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 , на задній частині якого наявний полімерний чохол рожевого кольору, який було упаковано у спецпакет № НОМЕР_4 , який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів речових доказів відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області - конфіскувати в дохід держави як знаряддя вчинення злочину;

оптичні носії із відеозаписом CD-R диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1