ЄУН справи: 336/3599/23
Номер провадження: 1-кп/336/464/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000362 від 26.02.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

26 лютого 2023 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану відповідно Указу Президента N?64/2022 від 24 лютого 2022 року, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на території домоволодіння N АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, таємно викрав з землі біля господарської споруди металевий гребний човен «ЕРШ», типу «У», заводський номер 881999, рік випуску 1988 року, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи складає 8166 гривень 67 копійок,

який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, разом з викраденим майном попрямував до території домоволодіння N АДРЕСА_1 , де залишив у господарській споруді викрадений ним човен, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 8166 гривень 67 копійок.

Дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 185. Крадіжка

Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) -

карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, -

карається пробаційним наглядом на строк від трьох до п`яти років або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, -

карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме: вказав місце, час і спосіб, мотиви вчинення кримінального правопорушення; вказав майно яке ним було викрадено. Показав, що кримінальне правопорушення вчинив в лютому 2023 року приблизно о 14.10 годині. В цей день прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 і з території домоволодіння, викрав човен. З викраденим попрямував до території домоволодіння АДРЕСА_1 , де і сховав човен, який планував продати.

Кримінальне правопорушення вчинив в з метою особистого збагачення.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий, належним чином повідомлений про розгляд справи, за станом здоров`я не зміг приймати участь у судовому засіданні, просив розглядати справу без його участі. Шкода йому відшкодована у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, постановою про визнання речових доказів, довідкою про витрати на проведення експертизи та ін.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на не оспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд прийшов до висновку, що його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

У судових дебатах прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 років, однак зі звільненням від його відбуття з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком 2 роки.

Захисник і обвинувачений у судових дебатах також просили призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України строком 1 рік.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

З урахуванням вищевикладених обставин, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, що є мінімальним покаранням за вказаною санкцією частини статті та є домірним вчиненому, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого на час розгляду справи запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні, а саме витрати на проведення експертизи у розмірі 377,56 грн. стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Скасувати арешт,який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2023 на куртку чорного кольору, сумку через плече темно-синього кольору, шапку темно-сірого кольору.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Скасувати арешт , який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2023 на куртку чорного кольору, сумку через плече темно-синього кольору, шапку темно-сірого кольору.

Речові докази: металевий гребний човен «ЕРШ», типу «У», заводський номер 881999, рік випуску 1988 року, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у володінні останнього.

Речові докази:куртку чорного кольору, сумку через плече темно-синього кольору, шапку темно-сірого кольору, які передані на зберігання до камери схову ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_4 , а мобільний телефон в корпусі чорного кольору, який був переданий на зберігання обвинуваченому залишити у володінні останнього.

Процесуальні витрати на проведення експертизи № СЕ-19/108-23/3947-ТВ від 05.04.2023 року у розмірі 377,56 грн. стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 26 лютого 2023 року (день його фактичного затримання) по 28.02.2023 року із розрахунку день за день.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошенняз урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1