Справа № 141/40/24
Провадження №1-кп/141/17/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 17.01.2024 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 12.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Черевки Згурівського району Київської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта вища, працює фахівцем ділянки вантажного відділення «Нова пошта» с. Проліски Бориспільського району Київської області, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 12.08.2023 приблизно о 13 год, перебуваючи на вул. Центральна в с. Підвисоке Вінницького району Вінницької області, запропонував та в подальшому надав службовим особам - поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшому сержанту поліції ОСОБА_6 та поліцейському з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 20000,00 гривень за не притягнення його ( ОСОБА_4 ) до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

12.08.2023 приблизно о 12 год 30 хв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Центральній в с. Підвисоке Вінницького району Вінницької області порушив п. 2.3.в. Правил дорожнього руху України, а саме: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, за що був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 та старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , які згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами, посада яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до посад категорії «В», та які 12.08.2023 заступили на чергування відповідно до графіку чергувань відділення поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, на службовому автомобілі «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 .

В подальшому, під час оформлення адміністративних матеріалів, тобто винесення постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, під час спілкування з останнім у працівників поліції виникла підозра про перебування водія транспортного засобу в стані сп`яніння. Після цього ОСОБА_4 було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, від проходження якого останній відмовився.

Враховуючи наведене, працівниками поліції, які були одягнені у формений одяг Національної поліції із розпізнавальними знаками та жетонами, при цьому, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» на верхньому одязі останніх знаходились нагрудні камери, про застосування яких повідомлено водія ОСОБА_4 , було прийнято рішення про складання протоколу про вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В подальшому, під час оформлення адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП та складання акту затримання транспортного засобу в порядку ст. 265-2 КУпАП, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі та переслідуючи намір уникнути aдміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, неодноразово пропонував працівникам сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області неправомірну вигоду, від якої поліцейські відмовлялись, попереджаючи ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди.

В подальшому, 12.08.2023 приблизно о 13 год ОСОБА_4 , з метою реалізації єдиного злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди за не складання працівниками поліції адміністративних матеріалів та уникнення таким чином адміністративної відповідальності, знаходячись біля вікна службового автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , надав поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшому сержанту поліції ОСОБА_6 та поліцейському з реагування патрульної поліції СПД № 1 ВП № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 , які відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України є службовими особами, та відповідно до своїх повноважень вправі складати та розглядати адміністративні матеріали, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень), шляхом поміщення їх через вікно на переднє водійське сидіння службового автомобіля.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

17.01.2024 між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні № 0000026 від 12.08.2023 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язався: беззастережно визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні; надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується зазначеного провадження, які йому відомі; неухильно виконувати вирок суду.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

27.02.2024 у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості від 17.01.2024 та призначити покарання, визначене угодою, вирішити долю речових доказів та предметів кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, визнав повністю та беззастережно, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 17.01.2024, а також зазначив, що цілком розуміє вимоги угоди, його рішення є добровільним та не прийнято під примусом чи обіцянок, погодився на призначення судом узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 17.01.2024.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши угоду про визнання винуватості від 17.01.2024, а також матеріали справи № 141/40/24, доходить наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу п`ятого ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Судом установлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов' язання очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не установлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , відносно якого скарг, заяв та інших компрометуючих матеріалів, повідомлень про порушення громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності до Монастирищенської міської ради не надходило, під наглядом лікаря-нарколога КНП "Монастирищенська багатопрофільна лікарня" Монастирищенської міської ради Черкаської області та під наглядом лікаря-психіатра КНП "Монастирищенська багатопрофільна лікарня" Монастирищенської міської ради Черкаської області не перебуває, раніше не судимий, а також з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 17.01.2024.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувати арешт, накладений на речові докази.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Зокрема, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду. Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи № 141/40/24, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію, а саме грошові кошти в сумі 20000,00 гривень, які були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, конфіскувати у власність держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000026 не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373-376, 474-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 січня 2024 року між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000026 від 12.08.2023.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500,00 грн (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1010/23 від 15.08.2023 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, які були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме грошові купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень в кількості 40 купюр з наявним на них надписами: «ЗБ7526147», «ФГ2781879», «ЗИ4622720», «Ф37160559», «ЗБ6692892», «ФЖ4071248», «СБ6877049», «ВБ1656217», «ЛВ2085177», «ВХ6611108», «ВЖ9503808», «УГ6910160», «ЗД6014248», «ЗИ9685033», «УЖ4023252», «ЗД7848587», «СБ0175351», «СЗ4414416», «УЗ5978038», «УД2432717», «ЗИ6934245», «С37762115», «УЖ4683191», «ВЕ6951722», «ЗГ7688725», «ГК7678098», «СЖ8943810», «СЗ1420242», «СД1456903», «ФД0391090», «СЖ2555784», «МА702899», «ВБ8301143», «У37803716», «ВД3867112», «В33266303», «СЗ3980001», «УД7699626», «ЗЧ1516700», «ФЖ1585997», у загальній сумі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень), які поміщено до спеціального пакету із написом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» INZ 2040918 та передано на відповідальне зберігання до сховища цінностей відділення №220/01 АБ «УКРГАЗБАНК» у м. Вінниця, конфіскувати в порядку спеціальної конфіскації в дохід держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме три DVD-R диски марки "VIDEX" з трьома відеофайлами з портативного відеореєстратора поліцейського з РПП СПД № 1 ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 з подіями від 12.08.2023, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 КПК України.

Згідно ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів через Оратівський районний суд Вінницької області з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між підозрюваним, обвинуваченим та прокурором про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим (його захисником) виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1