Справа № 646/2739/24
№ провадження 1-кп/646/648/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 0002134 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Червонозаводського районного суду міста Харкова знаходяться матеріали кримінального провадження за № 0002134 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на строк 60 днів, посилаючись на те, що строк дії попередньої ухвали суду про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, крім того, залишаються підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та існує неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання, зазначивши, що ним не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України. Просять суд змінити запобіжний захід на більш м`який, або зменшити розмір застави, який буде мати змогу ОСОБА_3 сплатити.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину у сфері злочинів проти порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), вчиненого в умовах воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за ч.5 ст.407 КК України позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, на даний час встановлений за ухвалою суду строк тримання під вартою спливає. ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, інших непрацездатних осіб на утриманні на території України не має.

Готовність обвинуваченого продовжити військову службу, виконувати покладені на нього обов`язки, його стан здоров`я, наявність сім`ї та знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, а також задовільні характеристики, на що посилається сторона захисту, з урахуванням обставин вчинення інкримінованого злочину та його тяжкості, на думку суду, не свідчить про наявність у обвинуваченого тих соціальних зв`язків, які б могли превалювати над його зацікавленістю у переховуванні, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості переховування від суду продовжує існувати.

Враховуючи ту обставину, що судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не розпочався, свідки, обвинувачений не допитані, письмові докази по кримінальному провадженню не досліджені, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати.

Отже, з врахуванням тяжкості злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину проти порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), а також враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, стану здоров`я, знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої на 60 днів.

Крім того, суд зазначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та рішень Європейського Суду з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, а такод зменшення розміру застави, визначенного ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2024, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до шістдесяти днів - до 16 травня 2024 року.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 196, 197, 199, 314, 315, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до шістдесяти днів - до 16 травня 2024 року, з застосуванням застави, у розмірі визначеному відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 14.02.2024, у сумі - 90 840 ,00 грн..

Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 16 травня 2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 18.03.2024 о 16:00 год.

Суддя : ОСОБА_1