Вирок

Іменем України

13.03.2024 м. Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 06 квітня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

06.04.2022, близько 18:30 год., ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні аптеки «DS», яка розташована за адресою:м.Львів, вул. Княгині Ольги, 114, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені сторонніми особами, із полиці, що на касі обслуговування аптеки, викрав мобільний телефон марки «Samsung S2FE» вартістю 17 700, 00 грн., із сім картою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , у чохлі фіолетового кольору вартістю 249,00 грн., який належить ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 17 949, 00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, надав пояснення аналогічні до викладених в обвинувальному акті.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що зайшла в аптеку щоб купити ліки, мобільний телефон поставила біля каси. Розрахувавшись повернулась на роботу, де і виявила відсутність телефону. Повернувшись до аптеки за телефоном їй сказали, що ймовірно його забрали двоє чоловіків. Намагаючись повернути телефон писала СМС - повідомлення на мобільний номер телефону, а потім звернулась до поліції із заявою.

Прокурор в судовому засіданні 13.03.2024 року просив змінити порядок дослідження доказів у зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вини та провести розгляд спарви у відповідності до положень ст. 349 КПК України.

Крім повного визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи, а судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які він надав в судовому засіданні без примусу та тиску та які між собою узгоджуються, обвинувальному акту не суперечать, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є повне визнання вини обвинуваченим та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, відтак суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення. Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Судом встановлено, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києві від 20.06.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 2 місяці.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення - шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.

На переконання суду, призначене покарання буде достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності з застосуванням ч. 4 ст.70 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме 06 квітня 2022 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2023 року більш суворим покаранням за цим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання - 06 квітня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Скасувати арешт накладений ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.04.2022 року ( справа №465/1690/22, провадження №1-кс/465/690/22).

Речові докази:

мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі рожевого кольору, модель SM-G780F/DS, IMEI НОМЕР_2 , в силіконовому чохлі світло фіолетового кольору, сім карта оператора «Київстар»: № НОМЕР_3 - залишити потерпілій ОСОБА_5 , який їй повернуто згідно розписки від 08.04.2022 року;

мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі синього кольору, модель GT-T 1200I, SНОМЕР_4 , НОМЕР_5 , всередині із сім карткою мобільного оператора «Лайф» із абонентським номером НОМЕР_6 та цифровим надписом на ній НОМЕР_7 , прозорий полімерний пакет з написом червоного кольору «Благо, » в якому знаходиться чотири сім карти оператора «Київстар»: № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 - повернути ОСОБА_4 .

мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі чорного кольору з механічними походженнями, а саме відсутністю частин задньої кришки та численними тріщинами, ІМЕІ1: НОМЕР_12 , ІМЕІ 2: НОМЕР_13 , з сім-картою оператора «Vodafon» з абонентським номером № НОМЕР_14 , чоловічу куртку чорного кольору, всередині з біркою на якій вказано «Terranova XL» - повернути ОСОБА_4 .

довідку №31944-07.09.2021 про місце реєстрації ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 .

два DVD-R диски із записом камер відео спостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1