Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2317/24
Провадження №: 1-кс/332/268/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, студента Національного університету «Запорізька політехніка», не одруженого, який не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, затриманого в порядку ст. 208 КПК України, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Слідчими слідчого відділення відділу поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 за №0000291.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 15 квітня 2024 року, в денний час доби, близько 14 години 00 хвилин, знаходячись за місцем свого фактичного мешкання, а саме за адресою - АДРЕСА_2 , у нього виник умисел на зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням безпорадного стану ОСОБА_7 , що зумовлено малолітнім віком останньої. Так, реалізовуючи свій злочинний намір на зґвалтування, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, у денний час, використовуючи фізичну та вікову перевагу, усвідомлюючи, що малолітня ОСОБА_7 , не до кінця розуміє характер та значення вчинюваних відносно неї протиправних дій, без добровільної згоди, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є особою, яка не досягла 14-річного віку, яка у тому числі через свій вік не здатна фізично чинити опір та уникнути злочинного посягання через свою фізичну та психічну слабкість, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої, з використанням геніталій, а саме - силою посадив малолітню потерпілу на пральну машину у ванній кімнаті вищевказаної квартири, зняв з малолітньої ОСОБА_7 спідню білизну та проник своїм статевим органом до її піхви. Одразу після цього, силою поставив малолітню потерпілу на коліна та проник своїм статевим органом до ротової порожнини ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_4 24.10.2022 о 02 годині 43 хвилини, 24.10.2022 о 03 годині 05 хвилин, 27.10.2022 о 03 годині 18 хвилин, 24.11.2022 о 09 годині 56 хвилин, 24.11.2022 о 14 годині 04 хвилин, 24.11.2022 о 14 годині 05 хвилин, перебуваючи у невстановленому слідством місці, маючи умисел на одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем чи технологій без мети збуту чи розповсюдження, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст. ст. 1, 2, 6, 7 ЗУ «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, реалізовуючи свої злочинні наміри, завантажив з мережі Інтернет матеріали порнографічного характеру за участю неповнолітніх та малолітніх осіб, без мети збуту чи розповсюдження та зберігав їх в пам`яті власного мобільного телефону.

Так, 17.04.2024, під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, вилучено мобільний телефон марки «Redmi Note» 10S IMEI 1 « НОМЕР_1 » IMEI 2 « НОМЕР_2 » серійний номер « НОМЕР_3 ». Проведеним оглядом вказаного мобільного телефону, який належить та використовується особисто ОСОБА_4 , виявлені файли з явними ознаками дитячої порнографії, а саме:

«ІНФОРМАЦІЯ_3» - розмір 974281 байтів;

«ІНФОРМАЦІЯ_4» - розмір 10743129 байтів;

«ІНФОРМАЦІЯ_5» - розмір 2958842 байтів;

«ІНФОРМАЦІЯ_6» - розмір 99946441 байтів;

«ІНФОРМАЦІЯ_7» - розмір 2744207 байтів;

«ІНФОРМАЦІЯ_8» - розмір 8856485 байтів, які відповідно до висновку експерта відносяться до дитячої порнографії.

17.04.2024 ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.04.2024 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

17.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України, а саме: у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням гені талій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та в умисному зберіганні дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем чи технологій.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2024 року в рамках вказаного кримінального провадження продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосований до нього раніше ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком до 17.07.2024 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 , після скоєння кримінального правопорушення, одразу до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернувся, отже, розуміючи особливу тяжкість вчиненого кримінального правопорушення ( злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також може незаконно впливати на малолітню потерпілу, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиками, передбаченими п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , наразі обґрунтовано підозрюється також у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину), передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, що дає підстави вважати, що останній, залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких підстав, слідчий вважає, що менш суворі запобіжні заходи аніж тримання під вартою не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому просить суд продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, пояснив, що підозра є обґрунтованою, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до підозрюваного не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, наголосив, що заявлений прокурором ризик про його вплив на свідків, не може бути прийнято до уваги через те, що він не знає де проживають свідки.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 16.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000291 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

16.04.2024 року о 22-00 годині в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення затриманий ОСОБА_4 .

17.04.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

17.05.2024 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2024 року в рамках вказаного кримінального провадження продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосований до нього раніше ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком до 17.07.2024 року.

В ході досудового розслідування, керівником винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2024 за №0000291 до трьох місяців до 17.07.2024.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2024 року продовжено строк досудового розслідування до 17.10.2024 року включно.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у ході розгляду слідчим суддею клопотання, зокрема відомостям, що містяться в протоколах допиту потерпілої та законного представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ; свідків: ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; довідкою з КНП «Обласний перинатальний центр» ЗОР; протоколом огляду мобільного телефону марки «Redmi Note» 10S IMEI 1 « НОМЕР_1 » IMEI 2 « НОМЕР_2 » серійний номер « НОМЕР_3 » та сім-карток стільникового зв`язку оператора «Vodafone UA» з номером « НОМЕР_4 » та «Vodafone UA» з номером « НОМЕР_5 », висновком експерта від 01.05.2024 №СЕ-19/104-24/18047-М3.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. За наявності обґрунтованих даних, які спростовують всі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням із прокурором має право змінити раніше повідомлену підозру чи за наявності для цього підстав прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 301-1 КК України, а отже, розуміючи тяжкість зокрема вчиненого кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, суворість та невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, знаходячись на свободі ОСОБА_4 зможе незаконно впливати на малолітню потерпілу, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиками, передбаченими п.п. 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом із цим, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , наразі обґрунтовано підозрюється також у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, що дає підстави вважати, що останній залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує за інкриміновані кримінальні правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи відносно малолітньої особи, його соціальний рівень свідомості та ставлення до скоєного, що посилюється суспільним резонансом викликаним діянням відносно особи, як не досягла 14 річного віку, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнанням його винуватим, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, сам характер його скоєння, при цьому слідчий суддя ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване діяння, однак погоджується із заявленими прокурором ризиками і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними стороною обвинувачення у повній мірі та приходить до висновку, що вищеперераховані обставини, дають достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 183 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно - ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити до 13 вересня 2024 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на умовах, визначених в ухвалі слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2024 року.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, підозрюваному, захиснику та надіслати до Запорізького СІЗО для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1