Справа № 202/2074/22
Провадження № 1-кп/202/859/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

(в режимі ВКЗ)

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000059, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2022 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новогродівка, Донецької області, громадянки України, маючої середню освіту, непрацевлаштованої, незаміжньої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24 серпня 1991 року схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11 липня 1997 року зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам президент р ф, а також інші невстановлені представники влади р ф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме: віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил р ф на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією р ф проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Так, в 2018 році (більш точна дата та час невстановлена), обвинувачена ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, перебуваючи у невстановленій будівлі на тимчасово окупованій території м. Донецька, Донецької області, була завербована представником спеціальних служб іноземної держави р ф на ім`я « ОСОБА_6 » (повні анкетні дані не встановлено). В ході спілкування ОСОБА_5 було запропоновано здійснювати діяльність, направлену на надання допомоги представникам спеціальних служб рф в проведенні підривної діяльності на території м.Новогродівка, Донецької області, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави р ф через раніше знайомого їй ОСОБА_7 (з 28 січня 2015 року особа перебуває в розшуку за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України) засобами телефонного зв`язку та мережі Інтернет відомостей щодо місць дислокації, чисельності та маршрутів пересування, підрозділів та військової техніки Збройних Сил України, задіяних у проведенні антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на території Донецької області.

Далі, обвинувачена ОСОБА_5 , при вказаних вище обставинах, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на державну зраду, а саме: змову на надання представникам іноземної держави р ф допомоги в проведенні підривної діяльності на території м. Новогродівка, Донецької області, на виконання злочинної домовленості, направленої на надання допомоги працівникам спеціальних служб рф, на вказану пропозицію добровільно погодилася, надала зобов`язання про збереження у таємниці факту співробітництва та відомостей, що стануть їй відомі у процесі його здійснення. При цьому, обвинувачена ОСОБА_5 детально обговорила та встановила спосіб зв`язку за допомогою мобільного телефону та мережі Інтернет.

Після 24 лютого 2022 року, точна дата та час не встановлені, обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Новогродівка, Донецької області, отримала за допомогою мережі Інтернет на власний мобільний телефон, від представників іноземної держави, завдання проставити червоною фарбою мітки у формі кола із хрестом всередині біля військових об`єктів та правоохоронних органів розташованих на території м. Новогродівка Донецької області.

25 лютого 2022 року, обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи на території м.Новогродівка, Донецької області, на виконання злочинного завдання представників спеціальних служб іноземної держави рф, у невстановлений час, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, для орієнтування військовослужбовців зс рф встановила на місцевості в районі розташування шахти «Шахта АДРЕСА_2 - дві мітки фарбою червоного кольору, в районі розташування Відділу поліції № 3 Покровського районного управління ГУНП в Донецькій області, за адресою м. Новогродівка, вул. Паркова, 6 - 1 мітку фарбою червоного кольору, та в районі розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_3 - дві мітки фарбою червоного кольору, сфотографувала їх та використовуючи мережу Інтернет, за допомогою мобільного телефону, через соціальну мережу «Інстаграм» (ник-нейм « НОМЕР_1 »), відправила зроблені фотознімки ОСОБА_7 , чим надала допомогу представникам іноземної держави (р ф), в проведенні підривної діяльності проти України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала, пояснивши суду, що дійсно 25 лютого 2022 року, перебувала на території м. Новогродівка, Донецької області, де встановила на місцевості в районі шахти «Шахта № 2»в м. Новогродівка мітки фарбою червоного кольору, в районі розташування Відділу поліції № 3 Покровського районного управління ГУНП в Донецькій області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та в районі розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , фотографувала їх та за допомогою мобільного телефону, відправила зроблені фотознімки ОСОБА_7 , про що щиро каялася, просила суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надала письмову заяву.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження № 0000059 та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Про винуватість обвинуваченої, суд робить висновок виходячи із наступних доказів.

Так, як слідує з письмових матеріалів кримінального провадження № 0000059, протоколу слідчого експерименту в якому обвинувачена ОСОБА_5 , дала покази, що записані на оптичний диск DVD-R, що саме через соціальні мережі почала спілкуватися з ОСОБА_8 , де він їй запропонував виконання деяких завдань за матеріальну підтримку. Обвинувачена ОСОБА_5 в ході досудового слідства добровільно показала де встановила на місцевості в районі розташування шахти «Шахта АДРЕСА_2 - мітки фарбою червоного кольору, в районі розташування Відділу поліції № 3 Покровського районного управління ГУНП в Донецькій області, за адресою: м. Новогродівка, вул. Паркова, 6, та в районі розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , які остання сфотографувала та за допомогою мобільного телефону, через соціальну мережу «Інстаграм» (ник-нейм « НОМЕР_1 »), відправила зроблені фотознімки ОСОБА_7 (а.к.п. 100-107).

Вищевказані обставини підтверджуються відповіддю з ГУ СБУ в Донецькій області, згідно якої в ході виконання доручення на проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000059 встановлено, що ОСОБА_7 уродженець м. Новгородка, Донецької області, користується номером оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_2 , у березні-квітні 2014 рок, коли в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія рф шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та держаного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, вступив до непередбаченого законом збройного формування терористичної організації «ДНР» - «1-ша орема мотострілецька Слов`янська бригада (1 омсбр, в/ч НОМЕР_3 )», де займав посаду номер розрахунку. Було встановлено що з квітня 2014 року ОСОБА_7 був залучений до співпраці співробітником ФСБ рф ОСОБА_9 , що став куратором для ОСОБА_7 та мав задачу по вербовці громадян України для отримання від них інформації про дислокацію та пересування військовослужбовців та військової техніки ЗСУ з подальшою передачею такої інформації ОСОБА_9 (а.к.п. 47);

висновком судово-психіатричної експертизи № 120 від 08 квітня 2022 року, згідно якого обвинувачена ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до інкримінованих їй діянь, вона могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час вона також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п. 111-113);

До показів обвинуваченої, котра в період досудового слідства визнавала свою вину та щиро каялася однак в суді почала повністю заперечувати вину, суд відноситься критично та розцінює їх як спосіб захисту обвинуваченої використовуємий з метою уникнення покарання.

Суд, допитавши обвинувачену ОСОБА_5 та, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, у державній зраді - діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України, а саме: змові на надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікована вірно та доведена повністю, тобто у злочині передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

Вирішуючи питання, щодо покарання, суд виходить із ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою особливо тяжкого злочину та вважає, що ОСОБА_5 повинна зазнати міру державного примусу пов`язану виключно з позбавленням волі та з застосуванням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка має постійне місце мешкання, незаміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, групи інвалідності не має, раніше не судима. При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та являлись передумовою для застосування до обвинуваченої положень ст.ст.: 69, 69-1 КК України та ст.75 КК України, судом не встановлено.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої суд вважає за необхідне запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді триманні під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Крім того, відповідно до ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченій ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченої у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі з моменту затримання, а саме з 06 березня 2022 року по день набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 96- 1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 96- 2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Речові докази, зокрема, мобільні телефони «SIGMA» з imei 1 - НОМЕР_4 ; imei 2 - НОМЕР_5 , з сім-картою № - НОМЕР_6 та «Fly» imei 1 - НОМЕР_7 , imei 2 - НОМЕР_8 НОМЕР_9 та НОМЕР_10 , які належать обвинуваченій та знаходяться у матеріалах кримінального провадження є засобом вчинення злочину. За таких обставин, в частині вказаних речових доказів слід застосувати спеціальну конфіскацію.

Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України, відповідно до положень якої, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.: 349 ч. 3 п. 7; 368-370; 373; 374; 615 ч. 15 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного ОСОБА_5 за даним вироком покарання термін попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 06 березня 2022 року.

Запобіжний захід у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна та конфіскувати у власність держави речовий доказ, а саме: мобільні телефони «SIGMA» з imei1 - НОМЕР_4 ; imei2 - НОМЕР_5 , з сім-картою № - НОМЕР_6 та «Fly» imei1 - НОМЕР_7 , imei2 - НОМЕР_8 НОМЕР_9 та НОМЕР_10 , що знаходяться у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1