Справа №760/4421/24
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування №0000395, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шацьк Любомльського району Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, працює генеральним директором ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000395, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.07.2003 громадянин України ОСОБА_6 , разом з громадянами України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заснували суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕКСІММАШ» () (далі - ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ»), з метою здійснення господарської діяльності в наступних сферах, окрім іншого: оптової торгівлі машинами та устаткуванням, виробництва інших машин і устаткування спеціального призначення, виробництва електродвигунів, генераторів та трансформаторів, виробництва електророзподільної та контрольної апаратури, виробництва іншого електричного устаткування, виробництва гідравлічного та пневматичного устаткування, виробництва інших гумових виробів, виробництва кріпильних і гвинтонарізних виробів, механічного оброблення металевих виробів, тощо.

Зокрема, встановлено, що в період часу з 2003 року та на початок 2022 року ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ» здійснювало господарську діяльність з підприємствами-резидентами України, а також здійснювала зовнішньоекономічну діяльність з суб`єктами господарювання - нерезидентами, в тому числі з підприємствами російської федерації.

Також, встановлено, що 12.03.2013 громадянами російської федерації ОСОБА_11 та ОСОБА_12 створено юридичну особу ТОВ «ІМПУЛЬС» (рос. - ООО «ИМПУЛЬС») держаний реєстраційний номер російської федерації 740, зареєстровано за адресою (юридична адреса): рф, м. Бєлгород, вул. Костянтина Заслонова, буд. №177, офіс 5 (далі - ТОВ «ІМПУЛЬС»).

Станом на листопад 2023 року підприємство здійснює господарську діяльність в наступних сферах (окрім іншого): торгівля оптова виробничим, електротехнічним обладнанням, машинами, апаратурою і матеріалами; виробництва інших гумових виробів; виробництво кріпильних виробів; виробництво інших готових металевих виробів, не включених в інші групи; виробництво електродвигунів, електрогенераторів і трансформаторів; торгівля оптова іншими машинами, приборами, апаратурою і обладнанням загальнопромислового і спеціального призначення.

При цьому, в період з дати реєстрації та по кінець 2023 року, ТОВ «ІМПУЛЬС», проваджуючи свою господарську діяльність на території російської федерації, здійснювала поставку товарів, робіт та послуг державному сектору економіки російської федерації, зокрема підприємствам нафтодобувної та гірничої промисловості, атомної енергетики та транспортним компаніям.

У невстановлені органом досудового розслідування час, але не пізніше 2021 року, та за невстановлених органом досудового розслідування обставин громадянин України ОСОБА_6 прийняв рішення щодо ведення фінансово-господарської діяльності із суб`єктами господарювання-нерезидентами, а саме підприємствами зареєстрованими на території російської федерації.

Встановлено, що 27.10.2021 між ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ», в особі директора ОСОБА_6 , та ТОВ «ІМПУЛЬС», в особі директора - громадянки російської федерації ОСОБА_11 , укладено контракт №179 на виготовлення продукції із давальницької сировини (далі - Контракт), згідно умов якого «Виконавець» - ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ» зобов`язується виконати роботи з обробки валивки маслоуловлювача ER-573020.001 (давальницька сировина), а «Замовник» - ТОВ «ІМПУЛЬС» (рф) прийняти та сплатити виконані роботи. При цьому, загальна сума контракту складала 2 808 000 (два мільйони вісімсот вісім тисяч) рублів російської федерації.

Згідно п.11.2 Контракту строк його дії визначено до 31.12.2022, тобто при укладанні вказаного контракту ОСОБА_6 мав намір на довгострокове співробітництво із зазначеним підприємством-резидентом російської федерації.

В свою чергу, діючи на виконання умов зазначеного вище Контракту, ТОВ «ІМПУЛЬС» здійснило поставку давальницької сировини на адресу ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ», у зв`язку з чим до митних органів України було подано електронну митну декларацію форми МД-2 №UA807000/2021/929725 від 20.01.2022.

Крім того, продовжуючи здійснювати господарську діяльність з підприємствами, що здійснюють господарську діяльність на території російської федерації, 12.01.2022 між ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ», в особі директора ОСОБА_6 , та ТОВ «ІМПУЛЬС», в особі директора - громадянки російської федерації ОСОБА_11 , укладено контракт №2 (далі - Контракт), згідно умов якого «Посточальник» - ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ» зобов`язується поставити покупцю, а «Покупець» - ТОВ «ІМПУЛЬС» (рф) прийняти та оплатити поставлену продукцію. При цьому, згідно п.2.2 Контракту загальна сума контракту складала 100 000 000 (сто мільйонів) рублів російської федерації.

Згідно п.11.2 Контракту строк його дії визначено до 31.12.2023, тобто при укладанні вказаного контракту ОСОБА_6 мав намір на довгострокове співробітництво із зазначеним підприємством-резидентом російської федерації.

Так, діючи за умовами контракту та підтверджуючи свої наміри щодо виконання умов Контракту, ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ» здійснило поставку продукції на адресу ТОВ «ІМПУЛЬС» (російська федерація), у зв`язку з чим до митних органів України було подано електронну митну декларацію форми МД-2 №UA807000/2022/002917 від 21.01.2022.

Таким чином, ОСОБА_6 , уклавши зазначені вище контракти (договори) та виконуючи свої наміри щодо їх виконання в період з жовтня 2021 року по січень 2022 року, здійснював господарську діяльність з підприємствами-резидентами російської федерації та мав намір на довгострокове та систематичне виконання зазначених та майбутніх угод.

З 24.02.2022 згідно Указів Президента України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено та продовжено воєнний стан.

Разом з тим, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, у невстановлений час, але не пізніше 24.02.2022, достеменно знаючи, що російська федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, з російською федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, розуміючи, що подальше ведення господарської діяльності ТОВ «НВП «ЕКСІММАШ» з підприємствами-резидентами російської федерації є протиправним, маючи намір продовжити отримувати прибуток та попередньо домовившись з раніше йому знайомими посадовими особами ТОВ «ІМПУЛЬС» (російська федерація), прийняв добровільне рішення про надання допомоги (здійснювати пособництво) представнику держави-агресора, шляхом організації процесу постачання (передачі) активів підприємствам-резидентам держави-агресора, а саме ТОВ «ІМПУЛЬС», які в свою чергу мають фінансово-господарські відносини з підприємствами державного сектору економіки російської федерації, зокрема ВАТ «Пасажирська компанія «САХАЛІН» (рос. - ОАО «Пассажирская компания «САХАЛИН») державний реєстраційний номер російської федерації 436, кінцевим бенефіціарним власником якої являється ВАТ «РОСІЙСЬКИ ЗАЛІЗНИЧНІ ДОРОГИ» (рос. - ОАО «РОССИЙСКИЕ ЖЕЛЕЗНЫЕ ДОРОГИ»), відносно якого рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 «про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» введеним у дію Указом Президента України №762/2022, застосовано санкції троком на 10 років у зв`язку з нанесенням останньою шкоди національній безпеці України в сфері оборони (сприяючи просуванню окупаційних військ держави агресора, її бойових машин та зброї до кордонів рф з Україною, надаючи підтримку діям, які дестабілізують Україну, загрожують її територіальній цілісності, суверенітету та незалежності).

Разом з цим, досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше вересня 2023 року, громадянин України ОСОБА_6 , маючи умисел на добровільний збір та передачу активів у вигляді грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, отриманих за рахунок організованої ним фінансово-господарської діяльності представника держави-агресора ТОВ «ІМПУЛЬС» та подальшого їх використання при здійсненні підприємницької діяльності на території російської федерації, в тому числі з підприємствами державного сектору економіки держави-агресора, які завдають шкоду національній безпеці України в сфері оборони, сприяючи просуванню окупаційних військ держави агресора, її бойових машин та зброї до кордонів рф з Україною, надаючи підтримку діям, які дестабілізують Україну, загрожують її територіальній цілісності, суверенітету та незалежності, а також маючи управлінський досвід ведення господарської діяльності в аналогічній сфері виробництва товарів, виконання робіт та надання послуг, безпосередньо та заздалегідь домовившись з раніше йому відомими посадовими особами ТОВ «ІМПУЛЬС», прийняв рішення про надання останньому такої добровільної допомоги.

В подальшому, в період з вересня 2023 року по теперішній час, ОСОБА_6 , діючи на виконання свого злочинного умислу та переслідуючи корисний мотив, безпосередньо взявши на себе функції фактичного керівництва виробничою та фінансово-господарською діяльністю ТОВ «ІМПУЛЬС», достеменно усвідомлюючи, що його дії мають протиправний характер та призводять до отримання матеріальних ресурсів та активів у вигляді грошових коштів, в тому числі шляхом сплати коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави-агресора (російської федерації), здійснює керівництво співробітниками підприємства, шляхом надання їм вказівок та розпоряджень щодо закупівлі/поставки товарно-матеріальних цінностей, логістичний контроль, планування ведення господарської діяльності із укладання нових контрактів із підприємствами-постачальниками та покупцями на території російської федерації, контроль руху грошових коштів та розрахунку з контрагентами підприємства, загальний контроль фінансово-господарської діяльності представника держави-агресора.

Зокрема, в період з 07.09.2023 по 16.10.2023, ОСОБА_6 , під час спілкування зі співробітником ТОВ «ІМПУЛЬС» громадянином російської федерації ОСОБА_13 , за допомогою системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», безпосередньо здійснював керівництво виробничою та фінансово-господарською діяльністю ТОВ «ІМПУЛЬС», а саме: надавав вказівки щодо поставки товарно-матеріальних цінностей та розміщення їх на території зазначених ним складських приміщень; здійснював контроль закупівель товарно-матеріальних цінностей, зокрема згідно отриманого їм фото рахунку на оплату №2309-8 від 28.09.2023 на суму 9 910 рублів російської федерації; безпосередньо надавав технічну документацію та надавав завдання щодо необхідності виготовлення продукції; надавав вказівки та усні інструкції з приводу проведення випробувань у виробничому процесі; розпоряджався щодо здійснення закупівель товарно-матеріальних цінностей для подальшого виробництва продукції; здійснював контроль закупівель товарно-матеріальних цінностей та розпорядження грошовими коштами підприємства, зокрема згідно отриманого їм фото рахунків на оплату №2310-6 від 11.10.2023 на суму 4 438 рублів російської федерації та №226 від 12.10.2023 на суму 9 000 рублів російської федерації.

При цьому, в той же період часу, ОСОБА_6 спілкувався зі співробітником ТОВ «ІМПУЛЬС» громадянином російської федерації ОСОБА_14 , який консультувався з ОСОБА_6 щодо технічних питань виробничого процесу ТОВ «ІМПУЛЬС».

22.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені спільники ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_6 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Захисники у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та просили відмовити в його задоволенні.

Захисники просили суд звернути увагу на необґрунтованість повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України. Вказував на відсутність складу злочину в діях ОСОБА_6 та відсутність достатніх доказів для підтвердження наявності кожного з елементів складу злочину. Крім того, захисники аргументували свою позицію тим, що у підозрюваного ОСОБА_6 був відсутній умисел на вчинення дій, спрямованих на допомогу державі-агресору шляхом добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, з метою заподіяння шкоди Україні.

Крім того, захисники у судовому засіданні просили звернути увагу на недоведеність ризиків, на які слідчий посилається у клопотанні. Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування, захисник заперечив, оскільки даний ризик не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання, а процесуальна поведінка ОСОБА_6 свідчить про те, що він не лише не збирається переховуватись, а навпаки особисто вчиняє дії, спрямовані на виконання обов`язків підозрюваного.

Щодо ризику впливу на свідків чи інших учасників процесу захисник вказував на те, що в клопотанні не зазначено конкретного переліку свідків.

Також, захисниками додані матеріали, що, на їх думку, виключно позитивно характеризують особу підозрюваного, а також те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 вбачається, що 21.11.2023 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання, зокрема протоколом за результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 20.12.2023 щодо здійснення ОСОБА_6 господарської діяльності; протоколами огляду мережі Інтернет, в тому числі огляду сайту федеральної податкової служби рф (Єдиний державний реєстр юридичних осіб), офіційного сайту Єдиної інформаційної системи в сфері закупівель; виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо ТОВ «Імпульс», ТОВ «Енергопоставка»; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 20.12.2023 та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та обґрунтованість щодо їх існування, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлені спільники ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких або альтернативних запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, вимоги КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 30 днів.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою на певний строк, слідчим суддею також було враховано вік підозрюваного та стан здоров`я, його майновий та сімейний стан, репутацію, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і не є підставою для відмови у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час судового розгляду, згідно вимог КПК України, будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Перебування України в умовах воєнного стану, фактичні обставини провадження, дані, які характеризують особу підозрюваного, необхідність забезпечення його належної процесуальної поведінки, тяжкість та суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, також дають підстави вважати, що застосування альтернативних запобіжних заходів є неможливими для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, взявши його під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 15 години 30 хвилин 23 лютого 2024 року .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 15.30 год. 23 березня 2024 року.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1