Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2024 року м. Рівне

Справа № 562/912/20

Провадження № 11-кп/4815/187/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000106 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Плоске Рівненської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК на 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК - на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2019 року, більш суворим, яке призначене за даним вироком за ч.2 ст. 185 КК, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК, до покарання, призначеного за ч.3 ст.1 85 КК, частково приєднано покарання, призначене на підставі ч.4 ст. 70 цього Кодексу, та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), на строк 60 днів.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він 15 грудня 2019 року близько 15:00 год., перебуваючи поблизу господарства по АДРЕСА_2 та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед червоного кольору марки «Bros», вартістю 1916 грн. 67 коп., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

10 лютого 2020 року близько 01:00 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення дверей, незаконно проник до підсобного приміщення на території господарства по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_10 велосипед чорно-помаранчевого кольорів марки «Adventure FDX 100», вартістю 2424 грн., чим заподіяв їй майнову шкоду на зазначену суму.

Також 10 лютого 2020 року близько 02:00 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення дверей незаконно проник до підсобного приміщення на території господарства по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належний ОСОБА_11 велосипед сіро-чорного кольорів марки «Pegasus» моделі «Milano» вартістю 2356 грн. 67 коп., спричинивши їй майнову шкоду на цю суму.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вказаний вирок змінити, призначивши ОСОБА_5 покарання, із застосуванням ст. 69 КК, за ч.2 ст. 185 КК - штраф у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст. 185 КК - штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2019 року просить виконувати самостійно.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що ОСОБА_5 після вчинених злочинів зробив для себе відповідні висновки, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину та відшкодував збитки, за місцем проживання характеризується позитивно, судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про законність оскаржуваного вироку та безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК встановлює, що судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, згідно вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На переконання колегія суддів, суд першої інстанції, ухвалюючи вказаний вирок, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.

Зокрема, судом було враховано пом`якшуючі покарання обставини, до яких віднесено щире каяття та відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім того, суд взяв до уваги дані про особу винного, зокрема те, що він не перебуває на обліку на у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

При цьому, місцевий суд дав належну оцінку ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які за класифікацією ст. 12 КК, відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, відповідно.

Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства та обрання йому мінімальної міри покарання, передбаченої санкцією ч.3 ст. 185 КК, та покарання, наближеного до мінімальної межі санкції ч.2 ст. 185 КК.

При цьому, колегія суддів вважає, що встановлених обставин недостатньо для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 69 КК, якою визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законний, обґрунтований та вмотивований, ухвалений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3