ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні №0000262 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дубно Рівненської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із професійно-технічною освітою, розлучений, раніше не судимий, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, стрілець-снайпер 1-го відділення морської піхоти 3-го взводу морської піхоти 1-ої роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос»

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, обіймаючи посаду стрільця-снайпера 1-го відділення морської піхоти 3-го взводу морської піхоти 1-ої роти морської піхоти вказаної військової частини, відповідно до судового наказу справі №569/15296/22 від 01.11.2022, будучи зобов`язаним сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує виконання ним обов`язку щодо виховання доньки ОСОБА_5 та сина

ОСОБА_6 , маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина за наступних обставин.

Так, у період часу з 14.10.2022 по 29.02.2024, ОСОБА_3 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду, ухилявся від його виконання, не сплачуючи аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , з моменту призначення рішенням суду обов`язку сплачувати кошти (аліменти) на утримання дітей, 24.09.2022 будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та маючи можливість отримувати грошове забезпечення військовослужбовця, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань за станом здоров`я, не будучим звільненим з військової служби у встановленому законом порядку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у період часу з 14.10.2022 по 29.02.2024 злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 .

Крім того, маючи неофіційний заробіток та отримуючи за нього грошові кошти, аліменти на утримання дітей не сплачував, документів, які б свідчили про погіршення стану здоров`я до Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надав, продуктами харчування та одягом дітей не забезпечував.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 14.10.2022 по 29.02.2024 в сумі 119849 грн. 28 коп., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України, ? злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст.302 КПК України, надійшов до суду 28 червня 2024 року з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області ухвалено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

За вимогами частини 2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник ОСОБА_7 ..

Також до обвинувального акта додано письмову заяву законного представника потерпілої ОСОБА_4 , у якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному ст.ст. 381-382 КПК України.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0000262 вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України, а саме, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_7 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, а саме, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних проступків. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку та призваний на військову службу по мобілізації 24 вересня 2022 року у в/ч НОМЕР_2 (а.п. 189).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті, оскільки він є військовослужбовцем, інші альтернативні покарання, передбаченні санкцією ч.1 ст.164 КК України, не можуть бути застосовані до військовослужбовців.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 302, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць, з відбуванням покарання на гауптвахті.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на період апеляційного оскарження не обирати.

Після набрання вироком законної сили доручити військовій службі правопорядку Збройних сил України затримати ОСОБА_3 та доставити його до місця відбування покарання - гауптвахти Збройних Сил України.

Строк покарання рахувати з моменту прибуття ОСОБА_3 на гауптвахту.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА