Єдиний унікальний номер 205/3500/24
Провадження № 1-кп/205/ 754/24
У Х В А Л А

29 березня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000169 від 01.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючий середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, зі слів одружений на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зі слів маючий доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, в останній раз:

- 20.02.2020 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду від 15.11.2019, до відбуття - 1 рік 9 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 КК України -,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 357 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, а також обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту не заперечували.

Заслухавши думку прокурора, а також обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Дніпропетровська; підстав для закриття кримінального провадження не вбачається; обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства; при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону; підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Таким чином, з урахуванням думки учасників підготовчого судового засідання, у суду достатньо підстав для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 у якому прокурор вказав, що на його думку наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки що обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, з родиною не проживає, тобто не має стійких соціальних факторів, які б могли його утримати від ризику переховування від органу суду. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено виключне покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років. Також зазначив, що обвинувачений може намагатися незаконно впливати на потерпілу за для зміни нею показів у суді з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони є раніше знайомими особами, підтримували близькі стосунки та її показання значною мірою обґрунтовують обвинувачення. ОСОБА_5 неодноразово судимий за злочини проти власності, останній раз 02.12.2020 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на З роки; відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком від 15.11.2019, до відбуття - З роки 1 місяць позбавлення волі. Таким чином, є достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити нові кримінальні правопорушення, у тому числі з корисливих мотивів.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання посилаючи на обставини викладені у клопотанні.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та під загрозою можливого застосування покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.

Окрім того, суд вважає доведеним ризик, що обвинувачений може намагатися незаконно впливати на потерпілу за для зміни нею показів у суді з метою ухилення від кримінальної відповідальності, так як вони є раніше знайомими особами, підтримували близькі стосунки та її показання значною мірою обґрунтовують обвинувачення.

Також, суд вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки судом встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово вчиняв діяння, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, також судом враховано, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а отже може знов вчинити нові корисливі злочини, в тому числі злочини проти власності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 є виправданим.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, раніше судимий, тяжкість покарання.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, який, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 242 240 гривень, здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 27 травня 2024 року включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області (рахунок: UA0017442; отримувач: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; код отримувача: 26239738).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за їх першою вимогою, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 , вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі його неявки за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення про причини своєї неявки, порушення ним обов`язків, покладених даною ухвалою суду , застава звертається на користь держави.

Призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000169 від 01.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. З ст. 357 КК України на 12.00 годин 20 травня 2024 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коробова, № 6.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

На ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1