10.06.2024
справа №642/3175/24
провадження № 1-кс/642/1797/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , що займав посаду командира 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 звернулася із клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 підозрюваного у кримінальному провадженні №0000076, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

В обгрунтування клопотання зазначила, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 15.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.03.2022 № 55 ОСОБА_5 , який перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .

11.04.2022 ОСОБА_5 виданий пістолет АПС серія ПК № 674 у комплекті, про що зроблено відповідний запис у журналі видачі зброї та боєприпасів розвідувальної роти (запис № 22).

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Молодший сержант ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою та берегти державне майно.

Положеннями ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна.

Військові частини (установи) використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, молодший сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч зазначеним вище вимогам законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, в умовах воєнного стану, вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2022 № 290 командир розвідувальної роти висунув снайперську групу у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 терміном на десять діб для проведення розвідки, виявлення та вогневого ураження особового складу противника в Чугуївському та Куп`янському районах.

У подальшому, 19.06.2022 приблизно о 08.00 год. підрозділами Збройних Сил України розпочався штурм АДРЕСА_2 . Близько 13.10 год. внаслідок вибуху артилерійського снаряду молодший сержант ОСОБА_5 був поранений та близько

16.00 год. його група, отримавши дозвіл на відхід з позиції, направилась у напрямку станції Коробочкине, де його підібрали військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 та відвезли до лікарні в АДРЕСА_3 . При цьому, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виїжджали з указаного району самостійно. Після надання ОСОБА_5 першої медичної допомоги він був перевезений до військового шпиталю у м. Харкові, а його особисті речі, зброя та боєкомплект залишились у автомобілі військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які його перевозили.

Саме в цей час у молодшого сержанта ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на привласнення військового майна пістолету АПС серія ПК № 674.

19.06.2022 приблизно о 17.30 год. під час телефонної розмови військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , у якого виник злочинний умисел на привласнення пістолету АПС серія ПК № 674, повідомив ОСОБА_6 про його втрату, а також попросив зателефонувати начальнику розвідки цієї ж військової частини майору ОСОБА_9 та інформувати його про втрату зазначеної зброї.

У подальшому, ОСОБА_5 попросив ОСОБА_6 поїхати до військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які 19.06.2022 здійснювали його евакуацію до АДРЕСА_3 та забрати у них його особисті речі. При цьому, під час передачі ОСОБА_6 особистих речей

ОСОБА_5 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 також передано пістолет АПС серія ПК № 674, який зі слів ОСОБА_5 був втрачений та який ОСОБА_6 відвіз до будинку їх співслужбовця ОСОБА_7 до с. Покровка Харківської області.

03.07.2022 ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на привласнення пістолету АПС серія ПК № 674, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, всупереч положень Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом МО України від 29.06.2005 № 359, прибув до АДРЕСА_4 , де отримав від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свої особисті речі та пістолет АПС серія ПК № 674, який зберігав при собі, чим фактично завершив незаконне привласнення вказаного військового майна.

Залишкова вартість належного військовій частині НОМЕР_1 військового майна пістолету АПС серія ПК № 674 становить 8 230,57 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а саме у привласненні військовослужбовцем зброї, вчиненого в умовах воєнного стану.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.01.2024 із дотримуванням норм ст. ст. 40, 135, 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України, а саме у привласненні військовослужбовцем зброї, вчиненого в умовах воєнного стану.

Одночасно, за місцем мешкання будо направлено повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 на 12.02.2024, 13.02.2024, 14.02.2024.

Однак, у визначений день та час підозрюваний ОСОБА_5 до слідчого не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно відповіді на доручення про проведення слідчих дій встановлено, що ОСОБА_5 на теперішній час фактично на території України не перебуває, а знаходиться на території іноземної держави АДРЕСА_5 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме актом службового розслідування; допитами свідків у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , для чого необхідно забезпечити явку підозрюваного до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування.

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 перебуває в іноземній державі США та навмисно не залишає її, ухиляється від явки до слідчого, і відтак отримає умови, за яких зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду та і в інших областях України, і в іноземних державах, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного (обвинуваченого) у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Вказані обставини створюють передумови уникнути підозрюваного від кримінальної відповідальності переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 на час вчинення злочину був військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду командира

1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх спів службовців, здійснити вплив на свідків, можуть погрожувати їм, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

16.02.2024 постановою старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території іноземної держави АДРЕСА_5 , і підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, переховується від органу досудового розслідування на території іноземної держави, тому з метою забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_5 у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виникла необхідність у наданні дозволу на затримання останнього.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та прохав його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КПК України якщо підозрюваний, який був у встановленому Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Згідно ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Згідно ч. 4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

На підставі ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу повинна містити, крім іншого, посилання на обставини, які дають підстави для: обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; для висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; для висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини 4 статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання.

Згідно до ч. 3 ст. 190 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; або відкликання ухвали прокурором.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства та суду та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється оскільки всупереч зазначених наказів з тимчасово окупованої території не повернувся на материкову частину України для подальшого проходження військової служби та запобігання вчиненню останнім нових злочинів проти основ національної безпеки України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. Вказана обставина органом досудового розслідування доведена.

07.06.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова направлено клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наданими копіями матеріалів кримінального провадження.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність об`єктивних підстав для затримання ОСОБА_5 з метою приводу, а також ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КК України.

Крім того, участь підозрюваного в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковою.

Оцінюючи в сукупності викладене, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 , а також вагомість наявних доказів про вчинення останнім злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме позбавлення волі, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 усіх слідчих та процесуальних дій, та запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення відповідно до ст. 183 КПК України, його необхідно доставити до суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, а його участь в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу силу ст.ст. 187, 193 КПК України є обов`язковою, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 188, 189 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене прокурором про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 6 (шість) місяців з дати її постановлення.

Ухвала втрачає силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого судді або через шість місяців із дати її постановлення, або в разі її відкликання прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає. Повний текст ухвали виготовлено 10.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1