Справа № 177/173/24
Провадження № 1-кп/177/111/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01 січня 2024 року за №0000002, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжня, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, офіційно не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України суд, -

встановив:

ОСОБА_4 01.01.2024 приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись в с. Красівське, Криворізького району, Дніпропетровської області, біля будинку №67 по вул. Центральна побачила автомобіль «Ford Escort», темно - синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску, легковий - комбі - НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1600, який належить ОСОБА_5 .

Надалі, маючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшовши до незачинених водійських дверцят автомобіля, відкрила їх та сіла в салон на водійське сидіння. Знаходячись в салоні автомобіля, ОСОБА_4 знайшла у бардачку ключ від замка запалювання, запустила двигун автомобіля та в подальшому привела в рух автомобіль, тим самим незаконно заволоділа транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Escort», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Виїхавши даним автомобілем з двору будинку №67 по вул. Центральна, ОСОБА_4 поїхала по вул. Центральна с. Красівське в напрямку с. Ларіно Криворізького району Дніпропетровської області, та під час руху по вул. Центральна в с. Красівське не впоралась із керуванням, внаслідок чого з`їхала з дороги та здійснила зіткнення з бетонним стовпом, від якого автомобіль отримав механічні пошкодження. В подальшому ОСОБА_4 все ж таки поїхала у напрямку с. Ларіно, Криворізького району Дніпропетровської області, але через отриманні механічні пошкодження автомобілем, ОСОБА_4 вирішила повернутися на ньому назад в с. Красіно. Доїхавши до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою с. Красівське, вул. Центральна, 60, ОСОБА_4 вийшла з автомобіля, залишивши його біля вказаного магазину, та пішла до місця свого проживання.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винною у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та пояснила, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої та речових доказів.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, заявою від 07.02.2024 року просив розгляд справи проводити за його відсутності, покарання просив призначити на розсуд суд, цивільний позов не заявляв.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_4 винуватою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше в силу ст. 89 КК України не судима, має середньо-спеціальну, задовільно характеризується , на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває .

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, складеної Саксаганським районним відділом Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області, з урахуванням характеризуючих даних на обвинувачену, її способу життя, історію правопорушень, ставлення до вчиненого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покласти на засуджену обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Враховуючи, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає, що покарання щодо обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно обрати в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченої домашній арешт, застосований ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.01.2024, підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз в рамках даного кримінального провадження.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та піддати покаранню у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання обвинуваченій обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів при проведенні наступних судових експертиз:

-№СЕ-19/104-24/81-АВ від 11.01.2024 в розмірі 3 786, 40 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп.;

-№СЕ-19/104-24/2231-Д від 22.01.2024 в розмірі 3 029,12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Речові докази: автомобіль марки «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_1 ; фрагменти фари та бамперу; зв`язку ключів у кількості 4 штук та автомобільний брелок, які передано під розписки про одержання на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили, залишити у володінні останнього; сліди папілярних ліній на 3 липких стрічках, які поміщено до паперового пакету залишити в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження № 000002 від 01.01.2024 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/173/24 (провадження № 1-кп/177/11/24).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1