20.06.2024 Справа № 642/2442/24
Провадження№ 1-кс/642/1453/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м.Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 22.03.2024 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000882 від 07.07.2023 за ч.1 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.05.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого звернувся адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в якій зазначив, що в провадженні Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві перебуває кримінальне провадження №0000882 від 07.07.2023 за ч.1 ст. 364 КК України.

На обґрунтування скарги зазначив, що 18.03.2024 ним було направлено клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_3 , викликати ОСОБА_3 на допит в якості потерпілого в кримінальному провадженні №0000882 від 07.07.2023 за ч.1 ст. 364 КК України.

Постановою слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 22.03.2024 у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 від 18.03.2024 відмовлено.

Скаржник вважає таку постанову незаконною, а тому просить суд скасувати її та зобов`язати слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 потерпілим та допитати останнього в якості потерпілого.

В судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі.

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, та належним чином, в порядку, встановленому КПК України, причини неявки суд не повідомила.

Прокурор Харківської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, в порядку, встановленому КПК України, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку, встановленому КПК України, причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві перебуває кримінальне провадження №0000882 від 07.07.2023 за ч.1 ст. 364 КК України.

18.03.2024 адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві з заявою про визнання потерпілим ОСОБА_3 , а також викликати ОСОБА_3 на допит в якості потерпілого в кримінальному провадженні №0000882 від 07.07.2023 за ч.1 ст. 364 КК України.

Постановою слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 22.03.2024 у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 від 18.03.2024 відмовлено, оскільки на даний час у органу досудового розслідування відсутні відомості, які свідчать про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Стаття 55 КПК України визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 22.03.2024 слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не обґрунтований.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, зі зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнання потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_3 як потерпілого та щодо надання йому відповідного статусу у кримінальному провадженні з посиланням на докази, які здобутті в результаті слідчих дій в установленому порядку.

Слідчим не з`ясовувалось питання щодо заподіяння ОСОБА_3 певної шкоди, не проведено його допит, не перевірені чи є будь-які дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що можливим кримінальним правопорушенням йому заподіяна певна шкода.

Отже, слідчим належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву ОСОБА_3 від 18.03.2024, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст.110 цього Кодексу.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесенні виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого від 22.03.2024, такою, що винесена передчасно без належної мотивації та достатнього обґрунтування.

У силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень однак слідчий до суду не з`явився, матеріали кримінального провадження не надав, доводів скаржника, його представника не спростував.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови слідчого.

Разом із цим, вирішуючи обґрунтованість решти вимог скарги, слідчим суддею враховується наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні, такий контроль здійснюється шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що визначено главою 26 КПК України.

Разом із тим, чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що вимоги представника скаржника зобов`язати слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 потерпілим та допитати останнього в якості потерпілого задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 2, 3ст. 307 КПК Україниухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст.55, 110, п.5 ч.1 ст.303, ст.307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 22.03.2024 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000882 від 07.07.2023 за ч.1 ст. 364 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 22.03.2024 про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0000882 від 07.07.2023 за ч.1 ст. 364 КК України.

В інший частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду, згідно вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання ухвали має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Повний текст ухвали складено 24.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_7