н/п 1-кс/490/376/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/267/24
У Х В А Л А

23 лютого 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.01.2024 року про закриття кримінального провадження №0000168 від 28.04.2023 за ознаками ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.01.2024 року про закриття кримінального провадження №0000168 від 28.04.2023 за ознаками ч.2 ст.125 КК України.

Зазначає, що прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, передчасною та відповідно такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, 28.04.2023 року під час конфлікту ОСОБА_7 з ОСОБА_3 , останньому були спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що підтверджується висновками експертиз, проте дізнавач безпідставно не перекваліфікувала дії за ознакою ч.1 ст.122 КК України

03 січня 2024 року старший дізнавач СД відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 28.04.2023, виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, надав матеріали кримінального провадження.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали скарги, додані документи, вважаю що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, 28.06.2023 було внесено до ЄРДР відомості за №0000168, за ознаками ч.1 ст.125 КК України, які в подальшому були перекваліфіковані на ч.2 ст.125 КК України, оскільки 28.04.2023 о 11.30 годині невідомі чоловіки, перебуваючи біля гаражу № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Ракета», розташованому по вул. Привільна, 87А, м. Миколаїв, спричинили ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

За наслідками проведених слідчих дій та зібраних доказів постановою старшого дізнавача СД відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.01.2024 року, кримінальне провадження №0000168 від 28.04.2023 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні осіб, в тому числі ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Вказана постанова обґрунтована тим, що під час досудового розслідування зібрані всі докази, допитані особи, які були свідками та учасниками подій, проведені процесуальні дії, в тому числі слідчі експерименти, отримані висновки експертиз, та після виконання вказаних дій, дізнавач дійшов висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Так, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_3 вказав, що 28.04.2023 приблизно о 11 год 15 хв, він перебував у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , де проводив роботи по підключення електричної фази для користування електроустаткуванням у своєму гаражному приміщенні. Для цього, користувався допомогою ОСОБА_9 . У той же час, до чоловіків підійшов ОСОБА_10 , який за словами потерпілого, називає себе членом правління гаражного кооперативу «Ракета» по вулиці Привільній у місті Миколаєві, за словами потерпілого, ОСОБА_10 почав до нього чіплятись та заважати виконувати роботу, вимагав припинити дії. Потерпілий сказав чоловікові, щоб він його не чіпав, однак останній дістав свій мобільний телефон, почав здійснювати відеозйомку. Потерпілому це не сподобалось, він попросив, що ОСОБА_10 припинив знімати його на камеру, однак останній продовжив свої дії, тому потерпілий підійшов до нього та своєю правою рукою вдарив ОСОБА_11 по його правій руці, в якій останній утримував телефон. Внаслідок того, що ОСОБА_12 не утримав мобільний телефон у руці, він впав на землю. Після чого, ОСОБА_12 почав робити спроби нанесення ударів кулаками потерпілому, однак в обличчя не потрапив. У якийсь момент ОСОБА_10 все ж наніс один удар кулаком к ліве плече потерпілого, після чого останній дістав дістав з правої кишені своєї робочої куртки балончик для розпилення сльозогінної речовини, хотів розпилити речовину в обличчя ОСОБА_13 , однак останній відхилився, тому речовина в обличчя не потрапила. Після чого, потерпілий розвернувся та пішов у напрямку виходу, однак ОСОБА_10 наздогнав його, став навпроти та почав наносити удари кулаками, нанісши щонайменше два удари кулаком, ймовірно, правої руки у ліву частину обличчя потерпілого. У той же момент підбігли два чоловіка, яких потерпілий запам`ятав. Коли останні підбігли, то, здається, ОСОБА_10 наніс потерпілому удар кулаком у праву скроню, внаслідок чого, потерпілий втратив свідомість та впав на землю лівою частиною тулубу. Коли потерплій прийшов до тями, він побачив, як один з чоловіків на ім`я ОСОБА_14 , забирав у нього з руки балончик та наніс удар у ліву частину стегна потерпілого.

Крім того, 24.05.2023 у ході допиту потерпілого ОСОБА_3 додав, що він не бив ОСОБА_11 по його правій руці, а лише махнув своєю рукою по його руці, щоб чоловік припинив вести зйомку. Одночасно, потерпілий додав, що коли до нього підійшли ще два чоловіка, один з них на ім`я ОСОБА_14 наніс йому один удар кулаком у ліву скроню, внаслідок чого, останній втратив свідомість, впавши на землю. Прийшовши до тями, потерпілий побачив, що поряд з ним стояв чоловік на ім`я ОСОБА_14 та ще один невідомий чоловік. Після чого, чоловік на ім`я ОСОБА_14 , наніс потерпілому один удар в область живота зліва. Відповідно, потерпілий у ході даного допиту вказав, що удар, внаслідок якого він втратив свідомість, наніс йому не ОСОБА_10 , а чоловік на ім`я ОСОБА_14 , який в подальшому наніс йому удар в область живота зліва, а не в область стегна.

У подальшому, 29.08.2023 потерпілого ОСОБА_3 , за участі його представника ОСОБА_4 , одночасно допитано разом зі свідком ОСОБА_15 . У ході підтримання раніше наданих показів, потерпілий наголосив, що він не бив ОСОБА_11 по руці, а лише відвів руку чоловіка своєю рукою, щоб останній припинив зйомку. Крім того, під час допиту, потерпілий ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_10 , піднявши з землі свій розбитий телефон, який впав з його правої руки, яку відвів ОСОБА_3 , почав розмахувати руками у сторону потерпілого. Однак, під час попередніх допитів потерпілий вказував, що ОСОБА_10 намагався наносити йому удари в область обличчя та тулубу. Потерпілий додав, що у ході розмахування руками, ОСОБА_10 наніс потерпілому удар у ліве плече, після чого, ОСОБА_3 дістав з кишені куртки балончик для розпилення сльозогінної речовини, який застосував у бік ОСОБА_16 . Внаслідок чого, ОСОБА_12 нагувся і відбіг від потерпілого в сторону. Під час попередніх допитів потерпілий вказував, що він не потрапив сльозогінною речовиною в обличчя ОСОБА_11 , адже ОСОБА_12 відхилився та відійшов від потерпілого. Крім того, потерпілий вказав, що коли він пішов у бік виходу, його почав наздогнати ОСОБА_10 та почав розмахувати руками перед потерпілим, тому останній знову дістав балончик, натиснув, щоб розпилити сльозогінну речовину, однак балончик був пустий. ОСОБА_10 , розмахуючи руками, наніс незначні удари по тулубу руками потерпілого. Потерпілий, у свою чергу, відбивався та ухилявся від ударів. Одночасно, потерпілий вказав, що коли він лежав на землі, то чоловік на ім`я ОСОБА_14 , наніс йому удар у ліве стегно, хоча під час попереднього допиту вказав на живіт. На запитання про кількість нанесених ударів потерпілому ОСОБА_17 , ОСОБА_3 вказав, що під час першої сутички ОСОБА_12 наніс йому численні удари в область щоки зліва та численні удари (без конкретизації), хоча під час попередніх допитів вказав, що ОСОБА_18 вдалось нанести удар біля гаражу лише у ліве плече.

У ході додаткового допиту потерпілого ОСОБА_3 від 12.10.2023 останній зазначив, що, ОСОБА_10 , перебуваючи біля гаражу, наносив потерпілому численні удари з невеликою силою в область тулубу та рук. Єдиним ударом, який відчув потерпілий, був удар в область лівого плеча. Вдруге, коли ОСОБА_3 відійшов, ОСОБА_10 наздогнав його та почав наносити численні удари руками та ногами, хоча у ході попереднього допиту, потерпілий вказував про удари лише руками.

У ході надання пояснень у кримінальному провадження ОСОБА_7 пояснив, що 28.04.2023 приблизно об 11:15 год, він перебував у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 блоку № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Ракета», що розташований за адресою: вул. Привільна, 87 А у м. Миколаєві, де займався власними справами разом зі знайомими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Приблизно у той же час ОСОБА_7 вийшов з гаражу та побачив, що біля гаражного приміщення № НОМЕР_3 , а саме біля лічильника пораються ОСОБА_3 з якимось чоловіком. ОСОБА_7 підійшов до чоловіків та запитав, чим вони займаються, й у ході бесіди зрозумів, що чоловіки незаконно під?єднуються до постачання електроенергії. ОСОБА_7 вважав дії ОСОБА_3 незаконними та,враховуючи той факт, що ОСОБА_7 перебував на посаді секретаря у справах гаражного кооперативу «Ракета», він вирішив зафіксувати дії ОСОБА_3 . Одразу після цього, він повернувся до свого гаражу та взяв належний йому мобільний телефон для того, щоб зафіксувати протиправні дії ОСОБА_3 на відеокамеру, щоб в подальшому мати докази. Взявши свій мобільний телефон, ОСОБА_7 підійшов до чоловіків, увімкнув камеру та почав вести відеозйомку, при цьому, коментуючи. У якийсь момент, коли ОСОБА_7 знімав дії чоловіків на камеру та відійшов від гаражу № НОМЕР_3 , ОСОБА_3 попрямував у напрямку ОСОБА_7 та почав щось виймати з кишені куртки, останній одразу не зрозумів що саме, однак зупинив відеозапис, адже нічого вже не збирався знімати. У цей же момент ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 , опинившись на відстані витягнутої руки, та однією з рук, замахнувшись, вибив з рук чоловіка мобільний телефон марки Samsung Galaxy S20 Ultra, який впав на асфальт. ОСОБА_7 нахилився, щоб підняти з землі свій мобільний телефон, а підвівшись, побачив, здається, у правій руці ОСОБА_3 , пристрій червоного кольору для розпилення сльозогінної речовини, який чоловік спрямовував на витягнутій руці у напрямку ОСОБА_7 . Останній зробив спробу вибити вказаний балон з рук чоловіка, адже хотів захистити себе, однак він, перебуваючи навпроти ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки, почав розпилювати в очі ОСОБА_7 невідому речовину протягом декількох секунд. Внаслідок дій ОСОБА_3 у ОСОБА_7 почали пекти очі, він відчув біль, нічого не бачив. ОСОБА_7 вказав, що весь цей час він намагався вибити балончик з ОСОБА_21 , щоб припинити його дії, хоча вже нічого не бачив та махав руками навмання. Крім того, ОСОБА_7 додав, що, можливо, у вказаний момент він міг з необережності вдарити ОСОБА_3 , Так, внаслідок розпилення ОСОБА_3 сльозогінної речовини в обличчя ОСОБА_7 , у нього пекли очі, потекли сльози, він нічого не бачив. Далі ОСОБА_7 почав протирати очі та попрямував до свого гаражу, де вмився водою. Коли ОСОБА_7 вийшов, то побачив, що ОСОБА_22 був на землі, обличчям донизу, а його знайомі ОСОБА_14 та ОСОБА_22 намагались, ймовірно забрати у чоловіка сльозогінний балон. Крім того, ОСОБА_7 додав, що він жодних ударів ОСОБА_3 не наносив.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 вказав, що 28.04.2023 приблизно о 11:30 год. він разом зі свідком ОСОБА_15 перебували угаражному кооперативі «Ракета», за адресою: м. Миколаїв, вул. Привільна. 87-а, де допомагали знайомому ОСОБА_7 ремонтувати транспортний засіб. У якийсь момент ОСОБА_7 вийшов у справах, а свідок на моніторі камери зовнішнього відеоспостереження побачив, що ОСОБА_12 стояв навпроти якогось чоловіка. При цьому невідомий чоловік розмахував руками, а ОСОБА_12 прикривав своє обличчя. Після чого, свідок вибіг на вулицю та побачив, що ОСОБА_12 стояв та тер очі й обличчя руками, при цьому говорив, що невідомий розбив йому телефон та кричав, що він його не бачить.Свідок почав казати ОСОБА_3 , щоб він припинив свої дії, проте останній тримаючи у руці предмет, схожий на балон для розпилення слізогінного газу, навпроти обличчя ОСОБА_12 на відстані не менше 1 м, продовжував розпилювати речовину в обличчя останнього. ОСОБА_12 відійшов в сторону на 2-3 метра та затуляв обличчя руками, адже внаслідок розпилення речовини не міг нічого бачити. ОСОБА_3 продовжив розпилювати речовину. Свідок разом з ОСОБА_15 вимагали від ОСОБА_3 припинити свої дії, але він не реагував. Після чого, свідок підійшов до ОСОБА_3 задкуючи та перебуваючи до нього спиною, схопив його руками заправу руку, та не втримавшись, повалились на землю, а свідок ОСОБА_24 зміг забрати у ОСОБА_3 з рук балончик. При цьому свідок показав, що жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_3 вони не наносили.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_15 29.04.2023 надав аналогічні покази свідкові ОСОБА_23 .

Крім того, у ході проведення одночасних допитів за участі вказаних свідків, останні не змінили суть своїх показів, вказують про те, що ані ОСОБА_25 , ані ОСОБА_23 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не наносили.

Допитаний 08.05.2023 у якості свідка ОСОБА_26 вказав, що 28.04.203 близько о 11:30 год. перебував на своєму робочому місці, на в?їзді/виїзді на територію авто гаражного кооперативу «Ракета», почув галас, вийшов з приміщення та побачив ОСОБА_3 , навпроти якого стояв ОСОБА_10 , який наносив удари ногами та руками по тулубу ОСОБА_3 , останній відходив назад та прикривався руками від ударів, яких було декілька. Після чого, ОСОБА_7 та ще один чоловік разом підійшли до ОСОБА_3 та щось забрали у нього з рук та викинули вбік. Далі чоловік невисокого зросту підійшов до ОСОБА_3 підскочив та ногою наніс удар ногою в область тулуба. Проте, покази свідка ОСОБА_26 щодо обставин події правопорушення та механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, суперечать як показам свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_15 , так і показам потерпілого ОСОБА_3 , та висновкам судово-медичної експертизи, які проведено в рамках кримінального провадження.

Згідно висновку експерта №674 від 08.08.2023 року, у ОСОБА_3 , мають місце тілесні пошкодження у вигляді синців, забою м`яких тканин обличчя, саден правої верхньої та нижньої кінцівки, струсу головного мозку, зниження зору на ліве око до рахунка пальців у результаті контузії.

Дані тілесні пошкодження утворилися внаслідок не менш ніж чотирьох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше, з давністю їх утворення біля 3 діб до часу огляду.

По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться: синці, забій м`яких тканин обличчя, садна правої верхньої та нижньої кінцівки до категорії легких тілесних пошкоджень, струс головного мозку до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Разом з тим, як вбачається з проведеної комісійної судово-медичної експертизи №53-К від 07.11.2023, з урахуванням наданих медичних документів між діагнозом «стороннє тіло рогівки лівого ока» та зниження зору, яке було діагностовано 11.05.2023, прямий причинний зв`язок не вбачається. З урахуванням наявності хронічної патології сітківки лівого ока, яка мається у ОСОБА_3 становити причинний зв`язок між травмою 28.04.2023 та зниженням зору (11.05.2023) неможливо, так як це могло статися як внаслідок прогресування хронічного захворювання, так і внаслідок травми чи їх комбінації.

Тобто, вказаною експертизою спростовано попередній висновок експерта (№674 від 08.08.2023 року), що травма лівого ока по ступеню тяжкості відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, оскільки між діагнозом «стороннє тіло рогівки лівого ока» та зниженням зору, яке було діагностовано 11.05.2023 року, прямий зв`язок не вбачається.

Слідчий суддя погоджується з мотивами вказаними в постанові та обґрунтованими висновками про закриття кримінального провадження, оскільки обставини події дізнавачем було встановлено шляхом допиту свідків, протоколами одночасного допиту осіб, проведення слідчих експериментів та відповідних експертиз.

Крім того, в судовому засіданні було досліджено висновок експерта №336 від 02.05.2023 року, згідно якого у ОСОБА_7 має місце тілесне пошкодження у вигляді хімічного опіку рогівки та кон`юнктиви лівого ока 1 ст. Дане тілесне пошкодження могло утворитись від дії будь-якої хімічної речовини, з давністю його утворення біля 4 діб до часу огляду. По ступеню тяжкості дане тілесні пошкодження відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень. При нанесені тілесного пошкодження потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападника (нападників).

Таким чином, дізнавач врахувавши обставини, за яких потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та вид вини інших осіб, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність умислу, в тому числі у ОСОБА_7 , на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Так, за диспозицією ч. 2 ст.125 КК України відповідальність настає за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Безпосереднім об`єктом тілесного ушкодження виступають суспільні відносини, що забезпечують охорону здоров`я людини. Тілесне ушкодження заподіює певну шкоду здоров`ю людини. Здоров`я прийнято визначати як нормальне функціонування тканин і органів тіла людини. Тілесним ушкодженням є посягання на здоров`я іншої людини. З об`єктивної сторони тілесне ушкодження характеризується: дією або бездіяльністю у вигляді посягання на здоров`я іншої людини; наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень; причинним зв`язком між назначеним діянням. Необхідною ознакою закінченого складу тілесного ушкодження є настання суспільно-небезпечного наслідку у вигляді різної тяжкості шкоди здоров`ю людини. Для притягнення до відповідальності за заподіяння тілесного ушкодження необхідним є встановлення причинного зв`язку між діянням винного і шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого. Судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень здійснюється на основі Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ від 17.01.1995. Відповідно до ч.2 ст. 242 КПК проведення судово-медичної експертизи у цих провадженнях є обов`язковим.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, характеризується тільки умисною виною. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст.125 КК України.

Аналіз матеріалів кримінального провадження, у тому числі показів ОСОБА_3 , свідчить про те, що дії потерпілого, які безпосередньо передували діям ОСОБА_7 мають важливе значення, оскільки від належної правової оцінки вказаних дій, залежить висновок про те, чи перебувала особа ( ОСОБА_7 ) в стані необхідної чи уявної оборони. Отже, за відповідних обставин, особа може підлягати кримінальній відповідальності лише за заподіяння шкоди через необережність (ч. 4 ст. 37 КК України). Проте, Кримінальним кодексом України не передбачено настання відповідальності за необережне легке тілесне ушкодження, у зв`язку з чим, в діях особи відсутній склад кримінального правопорушення.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального проступку, передбаченого ст. 125 КК України є причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та суспільно небезпечними наслідками. Причинним зв`язком визнається об`єктивний, закономірний і необхідний зв`язок між суспільно небезпечним діянням особи і шкідливим результатом, що настав. Відсутність або наявність причинного зв`язку між діянням, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, та наслідком повинна бути очевидною. У тому разі, якщо відсутній причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) винного та шкідливим результатом, відсутній і відповідний склад кримінального правопорушення у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень.

Перевіряючи правомірність закриття кримінального провадження №0000168 від 28.04.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя виходив з того, що в даному випадку дізнавачем в результаті проведених слідчих дій було вичерпано усі можливі джерела доказів необхідних для встановлення необхідної кількості доказів для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. Наразі в матеріалах кримінального провадження відсутні докази для повідомлення підозри особами, в тому числі ОСОБА_7 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, оскільки зібрані матеріали провадження обґрунтовано підтверджують про відсутність умислу на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Що стосується відеозапису наданого стороною захисту стосовно обставин, які начебто мали місце 28.04.2023 року, то саме відео тривалістю близько 20 секунд, зйомка проводилася з великої дистанції, та з нього не можливо встановити хто конкретно зображений на відео, а також обставини, які відбувалися.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що процесуальне рішення дізнавача відповідає положенням ст.ст. 94, 110 КПК України, оскільки в оскаржуваній постанові міститься аналіз зібраних доказів, на підставі яких дізнавач зробив обґрунтований висновок про відсутність достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діянні осіб, в тому числі ОСОБА_7 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача СД відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.01.2024 року про закриття кримінального провадження №0000168 від 28.04.2023 за ознаками ч.2 ст.125 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1