Справа №155/696/19
Провадження №1-кп/155/11/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2024 місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 15 травня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Наталин, Горохівського району, Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, одруженої, маючої на утриманні троє малолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 працюючи на посад начальника відділення поштового зв`язку 5 групи, Українського державного підприємства поштового зв`язку (УДІ-П13) «Укрпошта» Волинської дирекції ЦПЗ № 7, юридична адреса вул. Кривий Вал, 19, м. Луцьк, будучи службовою особою, здійснювала функції, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, та на яку, згідно з договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 26.04.2016, покладено обов`язок повної матеріальної відповідальності, маючи безпосередній доступ до коштів, які перебували у її відданні, 24.11.2018, знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні поштового відділення с. Новосілки Горохівського району, будучи службовою особою, всупереч визначеним умовам правці, зловживаючи своїми службовими обов`язками, в період робочого часу, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, розуміючи протиправність свого діяння переслідуючи корисливий мотив, який був охоплений одним спільним прямим умислом направленим на незаконне заволодіння готівковими коштами що передбачались для виплати залишкової монетизованої субсидії, та які були ввірені їй для подальшої передачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 695 гривень та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 695 гривень, здійснила їх привласнення та розпорядилась ними на власний розсуд, внаслідок чого спричинила потерпілим матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому визнала повністю та пояснила, що у період з 26.04.2016 року по 19.01.2019 року працювала начальником відділу зв`язку. До її обов`язків входило зокрема передача, тобто адресна розноска, коштів (пенсій, субсидій) отримувачу, у тому числі й ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Наприкінці листопада 2018 року для ОСОБА_5 та ОСОБА_8 надійшли кошти для виплати одноразово монетизованої субсидії, однак дані кошти останнім не виплатила проте поставила підпис про отримання у відомість замість них. Вчинила так через важкі сімейні обставини. Наміру привласнювати не мала, а хотіла грошові кошти згодом повернути про що домовилась з дружиною потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_9 . Дозволу на користування коштами їй ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не давали. У січні 2019 року до неї приїхала ОСОБА_9 та просила повернути кошти. Вони домовились, що кошти поверне після повернення ОСОБА_3 із Польщі. Після повернення із закордону 26.04.2019 року кошти не повернула, оскільки мала погане самопочуття та з 08 травня 2019 року по 20 травня 2019 року була госпіталізована та перебувала на стаціонарному лікуванні. Під час лікування до неї приїхали працівники поліції та повідомили про порушення кримінальної справи за даним фактом. Після закінчення лікування кошти потерпілим повернула. Розкаялась у вчиненому, зобов`язувалась такі дії в подальшому не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що оскільки вона не отримала субсидії за жовтень 2018 року, разом із дружиною іншого потерпілого ОСОБА_9 звернулась в районний відділ соціального забезпечення, де їм повідомили, що виплати відбулися. В подальшому із даним питанням звернулися до начальника поштового зв`язку у м. Горохів, який підняв відомості де були відмітки про отримання ними коштів, проте звернули увагу, що підписи не їх. Дзвонила ОСОБА_3 , однак остання не відповідала. Від ОСОБА_9 дізналась, що остання їздила до ОСОБА_3 додому де вона призналась, що привласнила дані кошти, які пообіцяла повернути, однак тривалий час не повертала. Орієнтовно через три місяці звернулися до поліції із заявою по даному факту. Згодом в травні 2019 року в приміщенні поліції ОСОБА_3 повернула кошти особисто. ОСОБА_3 вибачення не просила, Причини такого її вчинку не відомі. Просила суворо не карати ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що проживає у власному будинку в АДРЕСА_3 разом із дружиною. Він отримує субсидію, однак вкінці 2018 року її не отримав. Дружина дізналася, що нарахування були, а тому звернулася до ОСОБА_3 так як остання була поштаркою. Не отримавши ніяких відповідей, дружина за погодженням із ним звернулася в поліцію із заявою по даному факту, після чого ОСОБА_3 повернула усі кошти. Дозволу ОСОБА_3 на користування коштами не давав. Також дружина писала заяву про відсутність претензій до ОСОБА_3 . На даний час претензій не має, просив ОСОБА_3 суворо не карати.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживає в будинку, що в АДРЕСА_3 , власником якого є її чоловік ОСОБА_5 . ОСОБА_3 працювала листоношею та приносила субсидію. Оскільки її чоловік ОСОБА_5 не отримав субсидію за економію користування газом, яка мала бути для її чоловіка, запитувала ОСОБА_3 чи була виплата, на що остання повідомила що не було. Почала з`ясовувати чи дійсно це так, оскільки односельчанам такі виплати вже відбулися. Їй стало відомо, що за отримання коштів у відомості стоїть підпис про отримання. В січні 2019 року поїхала до ОСОБА_3 аби з`ясувати дані обставини, однак остання уникала відповідей. ОСОБА_9 попросила повернути кошти протягом двох тижнів, проте кошти повернуті не були. В подальшому про даний факт разом із іншою потерпілою написала заяву в поліцію після чого ОСОБА_3 повернула кошти.

Свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що до 2020 року працював на посаді заступника начальника Горохівського поштамту Волинської дирекції ПАТ «Укрпошта». В 2016 році ОСОБА_3 була призначена на посаду начальника відділення зв`язку поштового Новосілки. На той час мала у підпорядкуванні дві листоноші. В процесі реорганізації відбулося скорочення та ОСОБА_3 залишилась одна на ВПЗ, виконувала обов`язки начальника та листоноші. Про привласнення коштів стало відомо коли працівники поліції вилучали відомості. По даному факту відомчого розслідування не проводилося, оскільки відомості були оформлені. ОСОБА_3 була матеріально-відповідальною особою.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими в суді доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-витягом з ЄРДР кримінальне провадження зареєстроване 15 травня 2019 року за №0000163 за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами (а.с.55);

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.05.2019 року подану ОСОБА_9 за фактом підробки підпису у відомості про отримання монетизованої субсидії та привласнення грошових коштів (а.с.57, 59);

-наказом (розпорядження) №498/К від 26 квітня 2016 року про прийняття ОСОБА_3 у відділення поштового зв`язку Новосілки, Відділення поштового зв`язку Горохівського району на посаду начальника відділення зв`язку поштового 5 групи (а.с.60);

-договором про повну матеріальну відповідальність від 26 квітня 2016 року та підпискою матеріально-відповідальної особи згідно яких ОСОБА_3 була ознайомлена з правилами роботи і зобов`язалась у повному обсязі виконувати всі встановлені правила щодо прийому, збереження та видачі товарно-матеріальних умовних цінностей та коштів, а також дотримуватися порядку та строків подання звітності (а.с.61);

-наказом (розпорядження) №140/К від 31 січня 2019 року про припинення трудового договору яким звільнено ОСОБА_3 з посади листоноша 1 класу (а.с.62);

-посадовою інструкцією начальника відділення зв`язку поштового якою визначені завдання та обов`язки, права та відповідальність та яку ОСОБА_3 отримала та ознайомилась 03.12.2018 року (а.с.63-66);

-відомостями на виплату соціальних субсидій ЖКП за жовтень 2018 року які містять відомості про отримання потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 грошових коштів (а.с.67,68);

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.05.2019 року подану ОСОБА_6 за фактом підробки підпису у відомості про отримання монетизованої субсидії та привласнення грошових коштів (а.с.72 - 74).

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.191 КК України, як привласненні чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

У відповідності до ч.2 ст.191 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи які привласнили, розтратили, або заволоділи чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачена на час скоєння кримінального правопорушення перебувала на посаді начальника відділення поштового зв`язку 5 групи, українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» Волинської дирекції ЦПЗ № 7, юридична адреса вул. Кривий Вал, 19, м. Луцьк, тобто є службовою та матеріально-відповідальною особою.

Слід зазначити, що закінченим злочин у цій формі визнається з моменту незаконного безоплатного заволодіння майном.

Про корисливі мотиви в діях обвинуваченої свідчить факт відображення в у відомостях на виплату соціальних субсидій ЖКП за жовтень 2018 року які містять відомості про отримання потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 грошових коштів, тобто намагання приховати такі свої незаконні дії.

Пояснення обвинуваченої про те, що вона планувала повернути потерпілим вказані кошти, однак в зв`язку з скрутним матеріальним становищем не зробила це вчасно, жодним чином не може свідчити про відсутність корисливого мотиву на момент заволодіння коштами та не спростовують вірність кваліфікації її дій за ч.2 ст.191 КК України.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та положення ч.1 ст.65 КК України, згідно з яким суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за даний злочин, враховуючи не лише ступінь тяжкості злочину, а й особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини справи, корисливий мотив вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченої, її особу, яка одружена, має на утриманні одну неповнолітню та двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше, тому суд вважає за необхідне визначити їй мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.191 КК України, що буде достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про необхідність призначення передбаченого санкцією ч.2 ст.191 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд прийшов до висновку про необхідність позбавити ОСОБА_3 права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на максимально передбачений строк санкцією даної статті.

Відповідно до ч.1 ст.69, ч.1 ст.75 КК України суд не може прийняти рішення про призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу та про звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки ОСОБА_3 вчинила корупційне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.191 КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права обіймати посади пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Горохівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1