ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/722/24 Справа № 188/1165/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000052, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 19.05.2017 вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 31.10.2017 вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2017 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком скасовано та направлено до місць позбавлення волі для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 25.02.2022 звільнений з Біленьківської виправної колонії № 99 Запорізької області по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_6 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

ОСОБА_6 12.01.2023 в період часу приблизно з 10.00 до 12.00 год., перебуваючи у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в одній з кімнат побачив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , на якій був вказаний пін-код та яка належить потерпілій ОСОБА_9 , і в цей час у нього виник умисел на таємне її викрадення з метою подальшого зняття грошових коштів без відома власника картки. ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, та розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , власником якої є потерпіла ОСОБА_9 , з метою подальшого зняття грошових коштів без її відома, та якою надалі розпорядився на власний розсуд.

Надалі ОСОБА_6 у період часу з 12.01.2023 до 13.01.2023, маючи в розпорядженні раніше викрадену ним банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , власником якої є потерпіла ОСОБА_9 , знаючи пін-код до картки, реалізовуючи свій єдиний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, який введено Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з вказаної банківської картки грошові кошти потерпілої на загальну суму 14 981,05 грн. за таких обставин:

12.01.2023 о 22.38 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Шкільна 25Г, м. Першотравенськ Дніпропетровської області, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк» № 8717, за допомогою банківської картки потерпілої ОСОБА_9 № НОМЕР_1 здійснив зняття готівкових грошових коштів в сумі 200 грн (за проведення операції банком стягнуто комісію в сумі 12 грн);

12.01.2023 о 22.40 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Шкільна 25Г, м. Першотравенськ Дніпропетровської області, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк» № 8717, за допомогою банківської картки потерпілої ОСОБА_9 № НОМЕР_1 здійснив зняття готівкових грошових коштів в сумі 10 000 грн (за проведення операції банком стягнуто комісію в сумі 400 грн);

12.01.2023 о 22.50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Шкільна 26А, м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк» № 2817, за допомогою банківської картки потерпілої ОСОБА_9 № НОМЕР_1 здійснив зняття готівкових грошових коштів в сумі 1 000 грн (за проведення операції банком стягнуто комісію в сумі 47 грн);

12.01.2023 о 22.51 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Шкільна 26А, м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк» № 2817, за допомогою банківської картки потерпілої ОСОБА_9 № НОМЕР_1 здійснив поповнення мобільного телефону на суму 505 грн (за проведення операції банком стягнуто комісію в сумі 5,05 грн.);

12.01.2023 о 22.52 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Шкільна 26А, м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк» № 2817, за допомогою банківської картки потерпілої ОСОБА_9 № НОМЕР_1 здійснив зняття готівкових грошових коштів в сумі 2 500 грн (за проведення операції банком стягнуто комісію в сумі 100 грн);

13.01.2023 о 09.13 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою вул. Шахтарської Слави 40, м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк» № 4777, за допомогою банківської картки потерпілої ОСОБА_9 № НОМЕР_1 , здійснив зняття готівкових грошових коштів в сумі 200 грн. (за проведення операції банком стягнуто комісію в сумі 12 грн.).

ОСОБА_6 викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в загальному розмірі 14 981,05 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та правильності кваліфікації дій останнього, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що призначене ОСОБА_6 покарання є надмірно суворим. Зазначає, що ОСОБА_6 провину визнав повністю, засуджує свій вчинок, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того захисник звертає увага на відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, в апеляції захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 менш суворого покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, не є переконливими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який раніше двічі судимий за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується незадовільно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та кримінальних проступків.

Суд першої інстанції також врахував обставину, що пом`якшує покарання, саме щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Таким чином, при призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у мінімальному розмірі санкції, передбаченої більш тяжким злочином, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 погоджується й колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім та необхідним для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Що стосується посилання захисника на те, що судом не були враховані усі пом`якшуючі обставини, зокрема те, що ОСОБА_6 провину визнав повністю, засуджує свій вчинок, активно сприяв розкриттю злочину, то ці обставини були враховані судом першої інстанції та їм була надана відповідна оцінка при призначенні розміру та виду покарання.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69, 75 КК України, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, в тому числі й ті, на які посилається захисник в своїй апеляції, та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, яке відповідає особі винного, і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для його пом`якшення колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000052, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4