Справа № 486/390/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2024 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.02.2024 року про закриття кримінального провадження №0000151 від 11.12.2023 року

в с т а н о в и в:

22.05.2024 року на розгляд слідчому судді Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.02.2024 року про закриття кримінального провадження №0000151 від 11.12.2023 року. Підсудність скарги визначена ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17.05.2024 року на підставі ч. 2 ст. 34 КПК України.

Зі змісту скарги убачається, що ОСОБА_3 29.02.2024 року звернулася до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області та просила скасувати постанову дізнавача СД відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.02.2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2023 року за №0000151 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обґрунтовуючи свою скаргу ОСОБА_3 вказує, що 10.12.2023 року вона звернулася до відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з приводу нанесення їй 10.12.2023 року о 13 год. 24 хв. тілесних ушкоджень колишнім чоловіком ОСОБА_5 . Згідно висновку експерта №335 від 26.12.2023 року у потерпілої ОСОБА_3 встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді синця на правому передпліччі, який утворився від травматичної дії тупого предмета з обмеженою контактною поверхнею, який міг виникнути від удару кулаком, взутою ногою та іншим.

В ході кримінального провадження допитано потерпілу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Закриваючи кримінальне провадження дізнавач посилався на відсутність свідків події, що не відповідає матеріалам кримінального провадження, так як в якості свідків допитувалися оцевидції події ОСОБА_6 та неповнолітня ОСОБА_7 , про що не зазначено в оскаржуваній постанові.

Вважає, що всупереч ч. 2 ст. 93 КПК України дізнавачем не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення та з`ясування всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, а його рішення про закриття кримінального провадження є необґрунтованим.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася. Від її представника, адвоката ОСОБА_8 , надійшла заява про розгляд скарги у відсутність її та потерпілої, вимоги, зазначені у скарзі підтримують.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явились, будучи належно повідомленими про час і місце його проведення, що не є перешкодою для розгляду скарги з огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені в тому числі і рішення дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За приписами ч.ч. 1 і 2 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий та, відповідно, і дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи зі змісту ст. 110 КПК України, постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки дізнавачем показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Оскаржувана постанова дізнавача про закриття кримінального провадження зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає, вона належним чином не вмотивована, та в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Слідчим суддею встановлено, що 11.12.2023 року підрозділом дізнання відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області на підставі заяви ОСОБА_3 від 10.12.2023 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 125 КК України.

11.12.2023 року ОСОБА_3 допитано в якості потерпілої та вона показала, що 10.12.2023 року близько 13 год. 20 хв. за місцем її мешкання у тамбурному приміщенні квартири АДРЕСА_1 , колишній чоловік ОСОБА_5 в ході сварки наніс їй удар рукою у праву частину обличчя та по правій руці. Потерпіла також надала дізнавачу диск із записом розмови під час цієї події.

Згідно висновку експерта №335 від 26.12.2023 року у потерпілої ОСОБА_3 встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді синця на правому передпліччі, який утворився від травматичної дії тупого предмета з обмеженою контактною поверхнею, який міг виникнути від удару кулаком, взутою ногою та іншим, можливо в строк, за умов та обставин, на які вказує підекспертна.

10.12.2023 року дізнавачем відібрані пояснення у ОСОБА_5 , який пояснив, що 10.12.2023 року близько 13 год. його колишня дружина ОСОБА_3 перед входом до квартири АДРЕСА_1 не впускала його до помешкання через обмеження у наданні грошових коштів на утримання доньки, у зв`язку з чим він обережно посунув ОСОБА_3 убік. Завдання їй ударів заперечує.

12.02.2024 року у якості свідка допитана ОСОБА_6 , яка показала, що живе у квартирі АДРЕСА_2 . Увечері 10.12.2023 року прийшла в гості до сусідки Квасневських на перший поверх, почула шум та гучні розмови біля їх квартири, зазирнула у вічко дверей. Побачила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебувають у коридорі, ОСОБА_9 здійснював у бік ОСОБА_10 рухи, схожі на поштовхи. Коли вийшла в коридор там вже нікого не було, через що повернулась до своєї квартири. Одразу після цього до неї прийшла ОСОБА_3 , яка плакала, розповіла про конфлікт з колишнім чоловіком. На руці у ОСОБА_3 свідок побачила почервоніння, яке обробила ліками. Після цього ОСОБА_3 викликала поліцію.

12.02.2024 року у якості свідка допитана неповнолітня ОСОБА_7 , яка є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та підтвердила наявність постійних конфліктів між батьками.

19.02.2024 року дізнавачем СД відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000151 від 11.12.2023 року за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_5 пояснив, що будь-яких тілесних ушкоджень він ОСОБА_3 не наносив, будь-яких свідків та очевидців вказаної події, які б могли підтвердити факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень під час досудового розслідування встановлено не було.

З оскаржуваної постанови вбачається, що дізнавач лише формально перелічив зібрані у кримінальному провадженні докази та не навів мотивів, чому він взяв до уваги або відхилив ті чи інші докази, чому надав перевагу поясненням ОСОБА_5 щодо незавдання ним тілесних ушкоджень колишній дружині та не взяв до уваги як доказ показання власне потерпілої ОСОБА_3 , яка допитувалась будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання (ст. 384 КК України). Крім того, посилаючись на відсутність свідків події у постанові про закриття кримінального провадження, дізнавач взагалі не зазначив свідчень ОСОБА_6 , не надавши їм жодної юридичної оцінки.

Закриваючи кримінальне провадження дізнавач вказує на відсутність складу кримінального правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто дізнавач, отримавши дані щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілою, та фактично встановивши наявність події кримінального правопорушення, закрив кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, не навівши, відсутність якого саме елементу складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та в діянні якої особи він встановив.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, які згідно вимог ч.1 ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, без надання їм належної правової оцінки. Отже, вимоги за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000151 є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 303, 305-307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скасувати постанову дізнавача СД відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 19.02.2024 року про закриття кримінального провадження №0000151 від 11.12.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1