Справа № 183/671/24
№ 1-кс/183/177/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонним суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання від 21.01.2024 р. слідчого слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 21.01.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 22.01.2024 р. надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21.01.2024 року за № 0000099, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.01.2024 військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ножем спричинив тілесні ушкодження, у виді: колото різана рана задньої стінки грудної клітини, лівобічний пневмоторакс - солдату ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання ним своїх службових обов`язків.

На місце події направлено СОГ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. В ході проведення огляду місця події 21 січня 2024 року, в період часу з 07 години 20 хвилин по 08 годину 00 хвилин, в житловому приміщенні, яке розташоване на території дитячого табору «Ювілейний», який знаходиться за адресою: вул. Овчаренко, 55, с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області було виявлено: на підлозі в коридорі, яка виготовлена з керамічного кафелю наявні сліди речовини бурого кольору, а саме від входу до вказаного приміщення справа на відстані приблизно 3,5 метри. Окрім цього, зліва від входу, на відстані приблизно 5 метрів, а саме біля столу на підлозі, виявлено сліди речовини бурого кольору. Зі слідів речовини бурого кольору, які знаходяться біля столу, зроблено змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту. Зі сліду речовини бурого кольору, який знаходиться з права на відстані приблизно 3,5 метри від входу до приміщення зроблено змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту.

Вищевказані конверти зі змивами були вилучені до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області та визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі і документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що вищевказані вилучені речі мають значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженню та з метою забезпечення їх збереження, необхідно накласти арешт на вищевказані речі.

На цих підставах заявник клопотання просить накласти арешт, шляхом заборони відчужувати, використовувати, розпоряджатися будь-якій особі вищевказаним майном.

В судове засіданні заявник клопотання не з`явився. Про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши надані матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

В ч. 2 та ч. 4 ст. 168 КПК України зазначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ч. 3 ст. 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги до оформлення клопотання про арешт майна визначені в ст. 171 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21.01.2024 року за № 0000099, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (а.с.3).

В протоколі огляду місця події від 21.01.2024 року зазначено, що в житловому приміщенні, яке розташоване на території дитячого табору «Ювілейний», який знаходиться за адресою: вул. Овчаренко, 55, с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області було виявлено: на підлозі в коридорі, яка виготовлена з керамічного кафелю наявні сліди речовини бурого кольору, а саме від входу до вказаного приміщення справа на відстані приблизно 3,5 метри. Окрім цього, зліва від входу, на відстані приблизно 5 метрів, а саме біля столу на підлозі, виявлено сліди речовини бурого кольору. Зі слідів речовини бурого кольору, які знаходяться біля столу, зроблено змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту. Зі сліду речовини бурого кольору, який знаходиться з права на відстані приблизно 3,5 метри від входу до приміщення зроблено змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту (а.с. 10-12).

Постановою про визнання і залучення до справи речових доказів від 21.01.2024, змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон зі слідів речовини бурого кольору, які знаходилися біля столу, який поміщено до паперового конверту, змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон зі сліду речовини бурого кольору, який знаходився з права на відстані приблизно 3,5 метри від входу до приміщення, який поміщено до паперового конверту, визнано та залучено в якості речових доказів у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000099 від 21.01.2024 року (а.с.13-14).

Главою 17 КПК України передбачено визначення, підстави та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні. Так, згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя на підставі ст. 132 КПК України має перевіряти, чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права осіб на володіння, користування та розпорядження певним майном.

Вилучені під час огляду місця події вищезазначені марлеві тампони із змивами у розумінні ст.170 КПК України не є майном та не являються об`єктом права володіння, користування та розпорядження будь-якими особами.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Вилучення вказаних вище змивів є способами фіксації доказів. Дані змиви, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є речовими доказами, проте не мають ознак майна, а предмети (марлеві тампони), на яких вони (змиви) знаходяться, не стають ним (майном) автоматично, а тому накладення арешту на них позбавлене правового змісту. Відтак, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання від 21.01.2023 р. слідчого слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 21.01.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1