ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3148/23 Справа № 209/3631/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000074 від 09 травня 2023 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Кам`янської окружної прокуратури - ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лобойківка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 17 квітня 2023 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_7 знаходилася біля магазину «Велес», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр-т Металургів, 62, де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинила сварку з ОСОБА_10 , в ході якої у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаний час, у зазначеному місці, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно нанесла ОСОБА_10 один удар паском для вигулу собак, в якому був металевий карабін, у тім`яну ділянку голови, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді рани на голові (слідом загоєння котрої є виявлений у нього рубець), яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що суд визначив розмір штрафу, не передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, та при цьому не посилався на застосування положень ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченої та захисника, які проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Колегією суддів встановлено, що наведених вимог закону судом дотримано не було.

Так, ч. 1 ст. 125 КК України, передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Водночас, вимогами ч. 2 ст. 53 КК України встановлено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, всупереч наведеним вимогам закону, судом було призначено обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 125 КК України поза межами санкції цієї статті, а саме у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, положень ст. 69 КК України судом застосовано не було.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через незастосування закону, який підлягає застосуванню, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора та приходить до висновку про необхідність скасування вироку в частині призначення покарання з наведених вище мотивів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 420 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченій покарання поза межами санкції ч. 1 ст. 125 КК України, без застосування положень ст. 69 КК України, колегія суддів вбачає підстави скасувати оскаржуване судове рішення в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок в цій частині, з огляду на необхідність призначення обвинуваченій більш суворого покарання.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченої, яка вину визнала, розкаялась, раніше не судима, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд враховує щире каяття та повне визнання обвинуваченою своєї вини. Обставин, що в силу вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, що відповідатиме меті покарання та сприятиме виправленню останньої. Підстав для призначення обвинуваченій покарання на підставі ст. 69 КК України судом не встановлено.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення та скасування вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання з ухваленням нового у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Кам`янської окружної прокуратури - ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4