СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/618/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324 від 28 січня 2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, працюючого водієм в ПрАТ «Київводоканал», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 в період часу з лютого по вересень 2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв систематичне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Так, 14.02.2022, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , висловлював на адресу своєї дружини, словесні образи та погрози, чим вчинив психологічне насильство відносно останньої, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Крім цього, 14.04.2022, близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись по вищевказаному місцю проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_6 , домашнє насильство психологічного характеру, яке проявлялось у погрозах та образах відносно останньої.

Також, 29.07.2022 року, близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, повторно влаштував сварку зі своєю дружиною, під час якої ображав останню та висловлювався на її адресу нецензурними словами, тобто вчинив дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах ОСОБА_6 , її принижені, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

Також, 15.09.2022 року, близько 12 год. 00 хв., перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_3 , повторно влаштував сварку зі своєю дружиною ОСОБА_6 , під час якої ображав останню, тобто вчинив домашнє насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 .

Отже, ОСОБА_3 , своїми протиправними діями, систематично вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_6 , дії психологічного насильства, що виражались у словесних образ, з використанням нецензурних висловлювань, приниженні жіночої честі і гідності, залякуванні та погрозах в бік потерпілої, в результаті чого завдав систематичні психологічні страждання ОСОБА_6 , які виразились в періодичному зниженому настрої, тривожності, очікуванні нападу з боку чоловіка, почутті образи та приниженні під час спровокованих ним конфліктів, страху за своє здоров`я під час фізичного насильства, переживанні щодо психічного стану та вихованні малолітнього сина, неможливості повноцінного відпочинку, що загалом погіршило соціальне функціонування та якість життя ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, надав покази за змістом яких потерпіла ОСОБА_6 хотіла переїхати жити у м. Київ, тому до реєстрації шлюбу остання до нього відносилась дуже добре, але після народження у них сина сімейні стосунки почали погіршуватись. З того часу як він прописав її з дитиною у своїй квартирі в м. Києві, сварки почастішали, дружина провокувала скандали (забирала особисті документи, зачиняла за ним вхідні двері, коли він виходив у під`їзд курити), під час яких прикривалась сином та безпідставно викликала поліцію. Також були випадки, коли потерпіла наносила йому тілесні ушкодження, внаслідок чого він вимушений був звертатись за медичною допомогою. До поліції з приводу такої її поведінки він не звертався, так як не хотів виносити їхне подружнє життя на всезагал. Пригадати обставини по інкримінованим епізодам кримінального правопорушення обвинувачений не зміг, водночас зауважив, що заяви потерпілої ОСОБА_6 про те,що він застосовує до неї фізичну силу та систематично ображає, не відповідають дійсності. Іноді він приходив додому в стані алкогольного сп`яніння, між ними дійсно були словесні перепалки за час подружнього життя, однак погіршити їй життя чи завдати душевних страждань намірів не мав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, встановлені вище обставини підтверджуються наступними дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_6 , за змістом яких в червні 2018 р. між нею та її чоловіком ОСОБА_3 суттєво погіршились стосунки, що було обумовлено, на її думку, фінансовими витратами на лікування її батька. За деякий час потерпіла знайшла роботу у м. Києві та їхня сім`я почала проживати у квартирі, що належить обвинуваченому. ОСОБА_3 зловживав алкогольними напоями та протягом 2020-2022 років потерпіла вимушена була неодноразово звертатись за допомогою до працівників поліції через поведінку обвинуваченого, який ображав її, погрожував фізичною розправою словесно та з ножем у руках, створював умови, які унеможливлювали нормальне проживання у квартирі, зокрема, вимикав електроживлення, підпирав сторонніми пердметами двері, щоб їх неможливо було відчинити, ховав побутові прилади, змінював замок на вхідній двері. При цьому, обвинувачений чинив не лише психологічний тиск, але й застосовував фізичну силу. Зокрема, в 2022 році вона збиралась їхати на роковини смерті батька, а обвинувачений не відпускав її та сіломіць намагався втримати, внаслідок чого потерпіла отримала ушкодження пальця, у зв`язку з чим зверталась до травмпункту. Вдруге вона вимушена була звертатись до лікарів, коли обвинувачений вдарив її по голові, та у неї була підозра на струс мозку. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово наносив їй удари по лівій руці, що спричиняло постійні гематоми, також бив під ребра та в обличчя. Вказані події відбувались в присутності їхнього малолітнього сина, при цьому обвинувачений застосовував фізичну силу й до дитини, коли останній намагався захиститу потерпілу. Конкретну дату та час вищезазначених подій потерпіла пригадати не змогла, так як психологічне та фізичне насильство зі сторони обвинуваченого у відношенні неї мало триваючий характер. Були випадки коли потерпіла скасовувала виклики поліції, бо обвинувачений самостійно заспокоювався. Потерпіла намагалась врегулювати стосунки з чоловіком, для чого зверталась до працівників соціальних служб, психолога та друзів. Але з обвинуваченим не вдавалось знайти контакту та компромісів, оскільки він вважав, що ніяких проблем у їхній сім`ї не існує. Також потерпіла зазначила, що обвинувачений дорікає їй тим, що вона проживає у належній йому квартирі та не сплачує комунальні послуги, водночас обвинувачений фінансово не допомагає їй утримувати малолітнього сина. Потерпіла підтвердила, що відеозапис з належного їй мобільного телефону марки «Орро», який вона добровільно надала слідчому, був зроблений нею за адресою проживання: АДРЕСА_1 в серпні 2022 року. Потерпіла підтримала заявлений нею цивільний позов з викладених у ньому підстав та зауважила, що поведінка обвинуваченого призвела до суттєвого погіршення її психологічного стану.

- показами, наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_8 , за змістом яких, вона є сусідкою обвинуваченого та проживає поверхом вище, в сім`ї ОСОБА_9 панують неприязні стосунки, обвинувачений зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим приїздила поліція. Приблизно напочатку 2022 року вона чула як кричить дитина - ОСОБА_10 та просить, щоб тато не бив маму.

- показами, наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 , за змістом яких, вона є сусідкою обвинуваченого, останній часто влаштовує конфлікти в сім`ї та зловживає алкогольними напоями. Бачила як приблизно в 2020 року, син обвинуваченого та ОСОБА_6 - ОСОБА_10 вибігав у під`їзд та кричав допоможіть, вбивають. Дитина регулярно кликала на допомогу, та були випадки, коли він ховався у батьків свідка, які проживають на одному сходовому майданчику із сім`єю ОСОБА_9 , та говорив, що тато з мамою сваряться.

- рапортом від 15.09.2022 ,згідно якого 15.09.2022 о 12-01 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.09.2022 о 12-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , буянить чоловік в стані алкогольного сп`яніння. Заявник: ОСОБА_6 ( а.с.104);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.09.2022, згідно якого ОСОБА_6 повідомляє, що в період часу з травня 2022р. по теперішній час, за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї (а.с.105);

- вимогою від 19.09.2022 щодо відсутності судимостей у ОСОБА_6 (а.с.106);

- копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стануСвятошинського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1610, згідно якого 05.11.2010 року укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.108);

- копією свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стануСвятошинського управління юстиції у м. Києві (а.с.109);

- копіями довідок № 7844 від 14.06.2018 та № 11681 від 16.09.2020, виданих травмпунктом КМКО № 7, згідно яких ОСОБА_6 встановлено діагноз від отриманої 14.06.2018р. травми: забій лівої гомілки, забій ІІ пальця лівої ступні, та діагноз від отриманої травми 16.08.2020: садна лобної ділянки, струс головного мозку (під питанням) та ЗЧМТ (під питанням) (а.с.110);

- висновком судово - психіатричного експерта № 596 від 17.10.2022, згідно якого внаслідок тривалої психотравмуючої сімейної ситуації в ОСОБА_6 виникали та в певній мірі продовжуються такі психоемоційні зміни як : періодично знижений настрій, тривожні осікування чергового нападу з боку чоловіка, почуття образи та приниження під час спровокованих ним конфліктів, страх за своє здоров`я під час фізичного насильства, переживання щодо психічного стану та виховання малолітнього сина, неможливість повноцінного відпочинку, що загалом погіршує її соціальне функціонування та якість життя (а.с.111-114);

- висновком психолога від 22.11.2022 за результатами опитування малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого дитячий психолог ОСОБА_12 прийшла до висновку, що хлопець проживає в атмосфері психологічного насилля та стає свідком важких відносин між батьками. Це завдає йому моральних страждань від яких він вимушено захищається у віртуальному світі ( а.с.115-116);

- протоколом огляду від 22.11.2022, предметом якого є диск для лазерних систем формату DVD - R, білого кольору, на якому знаходиться відеозапис з мобільного телефону марки «Орро», який належить ОСОБА_6 , який був записаний нею за адресою: АДРЕСА_1 , та добровільно надано працівникам поліції, та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається кухня квартири, де знаходяться ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , обвинувачений вимикає електродуховку, яка стоїть на кухонному столі біля плити та в подальшому підіймає її , зауважуючи, що вона не буде тут стояти. В наступному ОСОБА_3 б`є кулаком по електродуховці, за деякий час ОСОБА_3 вказує пальцем правої руки місце на підлозі в коридорі квартири та при цьому промовляє, що «вона буде стояти там, біля відра». Протягом цього часу ОСОБА_3 веде спір з ОСОБА_6 ( а.с.119-123);

- довідкою від 15.09.2022 ст. інспектора СПДН ВП Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 , згідно якої ОСОБА_3 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства перебуває на обліку у Святошинському УП ГУНП у м. Києві за категорією «кривдник» від 17.02.2022 (а.с.127);

- довідкою - характеристикою від 15.09.2022 , складеною дільничим офіцером поліції Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 , згідно якої нею здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання інформації про спосіб життя гр.. ОСОБА_3 , та під час проведення перевірки проводились бесіди з мешканцями вказаного будинку, в ході яких було встановлено, що гр. ОСОБА_3 характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, та систематично вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї родини (а.с.128);

- копією постанови судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 12.05.2022 у справі №759/4655/22, згідно якої встановлено, що 14.02.2022 о 17-30 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 в ході сварки з дружиною - ОСОБА_6 висловлював на її адресу словесні образи та погрози, чим вчинив психологічне насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, та згідно якої ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. ( а.с.129);

- копією постанови судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_15 від 01.06.2022 у справі №759/4128/22, згідно якої встановлено, що 14.04.2022 близько 21-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, яке проявлялось у образах, погрозах відносно сина та дружини, та згідно якої ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. ( а.с.130);

- копією постанови судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 31.08.2022 у справі №759/10139/22, згідно якої встановлено, що 29.07.2022 близько 15-30 год. ОСОБА_3 повторно протягом року після притягнення до відповідальності за ст..173-2 КУпАП, скоїв за місцем свого проживання дії психологічного характеру, які виразились в образах стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , внаслідок чого могла бути завдана останній шкода психічному здоров`ю, та згідно якої ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. ( а.с.131);

- роздруківкою викликів на спецлінію «102» здійснених потерпілою ОСОБА_6 в період часу з 01.01.2022 по 31.12.2022 (а.с.163-164).

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за встановлених судом обставин та кваліфікую його дії за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої.

При цьому суд бере до уваги, що у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

У постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року в справі № 585/3184/20 зауважено, що ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.126 -1 КК України є систематичність фізичного, психологічного та економічного насильства, застосовуваного до подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Сама ж систематичність характеризується як кількісним критерієм (багаторазовість періодично здійснюваних дій), так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи стосовно певного потерпілого чи потерпілих.

За вчинення одиничних діянь, які мають ознаки домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування, винувата особа може бути притягнута до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Іншими словами адміністративним проступком, відповідальність за який наступає за ст. 173-2 КУпАП, може визнаватися вчинення домашнього насильства, яке не є тривалим чи систематичним.

Натомість систематичність як ознака кримінально-караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя).

Тобто для кваліфікації дій винуватої особи важливо, що насильницькі дії вчиняються систематично, а систему може становити як неодноразово застосована одна із трьох форм насильства, зазначена у ст. 126-1 КК, так і різна варіативність поєднання як фізичного, так і психологічного та економічного насильства щодо однієї і тієї самої потерпілої особи чи осіб.

При цьому кількісний критерій систематичності як ознака домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства, про що раніше зазначав Верховний Суд (справа №583/3295/19, провадження №51-6189 км 20).

Ця ознака кримінального правопорушення поряд з іншими, визначеними ч. 1 ст. 91 КПК, підлягає доказуванню в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту домашнього насильства якимось певним видом доказів. Діяння та наслідки, зазначені у ст. 126-1 КК, підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК.

Тобто факт документування домашнього насильства має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази, тому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факти актів насильства.

Відповідно систематичність домашнього насильства, яке наполегливо продовжує вчиняти винувата особа, у тому числі, але не виключно, може бути підтверджена попереднім притягненням її до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП.

Як встановлено судом, постановою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 12.05.2022 у справі №759/4655/22, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення 14.02.2022 о 17-30 за адресою: АДРЕСА_1 , психологічного насильства стосовно дружини ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_15 від 01.06.2022 у справі №759/4128/22, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення 14.04.2022 близько 21-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , домашнього насильства психологічного характеру, яке проявлялось у образах, погрозах відносно сина та дружин.

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 31.08.2022 у справі №759/10139/22, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн., а саме у тому, що 29.07.2022 близько 15-30 год. він повторно протягом року після притягнення до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, скоїв за місцем свого проживання дії психологічного характеру, які виразились в образах стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , внаслідок чого могла бути завдана останній шкода психічному здоров`ю.

Тим самим, за наслідками розгляду епізоди за 14.02.2022, 14.04.2022, 29.07.2022 є доведеними.

Отже, незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та 15 вересня 2022 року, близько 12 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, повторно влаштував сварку зі своєю дружиною ОСОБА_6 , під час якої ображав останню, тобто вчинив домашнє насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої , що, зокрема, підтверджується викликом 15.09.2022 о 12-04 год. поліції (ЄО № 58155) (а.с.164), в якому потерпіла ОСОБА_6 повідомляла, що чоловік «буянить» та власне показами потерпілої.

При цьому, з урахуванням вищенаведеного, попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності вчинення протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, які визначені законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в законодавстві України про адміністративні правопорушення, не свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а підтверджує, в цій ситуації, систематичність дій винуватої особи.

Як встановлено судом, систематичні протиправні дії ОСОБА_3 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 та погіршення якості її життя, яке виразилося як: періодично знижений настрій, тривожні осікування чергового нападу з боку чоловіка, почуття образи та приниження під час спровокованих ним конфліктів, страх за своє здоров`я під час фізичного насильства, переживання щодо психічного стану та виховання малолітнього сина, неможливість повноцінного відпочинку, що, зокрема, підтверджується показами потерпілої та висновком судово - психіатричного експерта № 596 від 17.10.2022. Окрім того, згідно висновка психолога від 22.11.2022 малолітня дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в атмосфері психологічного насилля та стає свідком важких відносин між батьками, що завдає йому моральних страждань.

При цьому шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, яка могла бути чи завдана потерпілій особі, передбачена як наслідок адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи», що є наслідком кримінально-караних діянь, визначених ст. 126-1 КК, на чому також раніше наголошував Верховний Суд (справа № 583/3295/19).

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 повінстю охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК.

Твердження сторони захисту щодо незаконності подвійного притягнення ОСОБА_3 до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також відсутність доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, спростовуються сукупністю досліджених і покладених в основу вироку доказів.

Дослідженні в судовому засіданні докази сторони захисту, а саме: ???інформація з реєстру виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3 , копія постанови від 08.06.2023 року про закінчення виконавчого провадження N?70653571; копія постанови від 08.06.2023 року про закінчення виконавчого провадження N?70109912; копія постанови від 08.06.2023 року про закінчення виконавчого провадження N?70227509; копія постанови Святошинського районного суду міста Києва від 04.11.2022 року по справі N? 759/12765/22; ?копія ухвали Київського апеляційного суду міста Києва від 11.04.2023 року по справі N? 759/12765/22; ??копія постанови Святошинського районного суду міста Києва від 19.05.2022 року по справі N? 759/4845/22; ?копія ухвали Київського апеляційного суду міста Києва від 08.05.2023 року по справі N? 759/4845/22; ??роздруківка з офіційного порталу судової влади інформації по справі N?759/2897/23; ???роздруківка з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Святошинського районного суду міста Києва від 06.03.2023 року по справі N?759/2897/23; ???роздруківка з офіційного порталу судової влади інформації по справі N?759/8704/23; ???роздруківка з єдиного державного реєстру судових рішень постанови Святошинського районного суду міста Києва від 20.07.2023 року по справі N?759/8704/23, не спростосовують встановлені судом обставини.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння доведене поза розумним сумнівом і кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які віднесено до категорії нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який працює водієм в ПрАТ «Київводоканал», одружений, має на утримані малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, у зв`язку із вчиненням домашнього насильства перебуває на обліку у Святошинському УП ГУНП у м. Києві за категорією «кривдник» від 17.02.2022р, відношення обвинуваченого до своїх дій, який у скоєному не розкаюється.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 66, ст. 67 КК України, пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п.4 роз`яснень, що викладені у постанові Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо якась із обставин, наведених у ч. 1 ст. 66, ч. 1 ст. 67 КК, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті 126-1 КК у виді арешту.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 500 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов не визнав.

Вирішуючи цивільний позов, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільній позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_6 зазнала душевних страждань та переживань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку ОСОБА_3 , беручи до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, керуючись вимогами розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та достатнє стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 20 000 грн. на відшкодування завданої останній моральної шкоди.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368-371,373,374,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 100 500 (сто тисяч п`ятсот) грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 20 000 (двадцять тисяч) грн. заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Речові докази по справі:

- DVD - R диск, білого кольору, об`ємом пам`яті 4,7 GB, на якому знаходиться відеозапис «video985039029», - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1