ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3151/23 Номер провадження 11-кп/814/2541/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження внесене до ЄРДР за № 0000228, за апеляційною скаргою прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутець, Миргородського району, Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз 05.09.2023 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин,

закрито кримінальне провадження за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення.

Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження суд послався на відмову потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої станції.

Вказує, що відповідно до положень п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Таким чином, у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_8 вчинив фізичне насильство в межах місця проживання відносно особи, з якою спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі. А оскільки він вчинив злочин, пов`язаний з домашнім насильством, підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у суду відсутні.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав скаргу та просив її задовольнити. Обвинувачений та потерпіла до суду не з`явилися, звернулися із заявами про розгляд скарги прокурора у їхню відсутність та віднесли вирішення скарги на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду скарги у їхню відсутність, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали у відсутність обвинуваченого та потерпілої, які належним чином повідомлені та висловили свою позицію щодо доводів скарги.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 27 серпня 2023 року, близько 23:40 години знаходячись за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів вчинив сварку зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_9 , в ході якої з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, наніс п`ять почергових ударів кулаками обох рук по обличчю ОСОБА_9 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна, що розташоване на нижній губі в середній частині, синців, що розташовані навкруг правого ока, навкруг лівого ока, на нижній щелепі зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №571 від 30.08.2023 могли утворитись від дії твердих тупих предметів, та по давності утворення можуть відповідати строкам та обставинам викладеним вище і по ступеню тяжкості, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обставини, що пом`якшують покарання старший дізнавач вказав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання вказано вчинення злочину повторно.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в нанесенні ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла надала заяву в якій остання відмовляється від обвинувачення та просить закрити дане кримінальне провадження та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності (а.с.21).

Обвинувачений також просив закрити кримінальне провадження щодо нього.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, який згідно вимог ст.477 КПК України відноситься до кримінальних правопорушень, провадження щодо яких є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Посилаючись на вказану норму, а саме застереження щодо закриття кримінального провадження у кримінальних проступках, які пов`язані з домашнім насильством, прокурор в апеляційній скарзі вказав, що судом безпідставно не враховано обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого та передбачена п.6-1 ч.1 ст.67 КК України, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, - та помилково ухвалено рішення про закриття кримінального провадження.

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, а судове рішення правильним.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №453/225/19 зазначено наступне: згідно з пунктами «a», «b» § 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений увчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, і мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Наведені гарантії стосуються всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні в силу ст. 91 КПК (тобто й такого важливого елемента обвинувачення, як вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, що обтяжує покарання і з урахуванням процесуальної заборони, закріпленої в п. 7 ч. 1 ст. 284 вказаного Кодексу, тягне за собою правові наслідки). При цьому відповідно до ст. 92 КПК тягар доказування згаданих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Отже, обов`язковою умовою визнання судом злочину незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо). За відсутності цього гарантоване право на захист істотно порушено і, беручи до уваги імперативність приписів п. 19 ч. 1 ст. 7, частин 3, 6 ст.22, ч. 1 ст. 337 КПК, унеможливлює застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ст. 125 КК.

Вчинення злочину стосовно члена сім`ї або іншої особи, зазначеної в ч. 2 ст. 3 Закону № 2227-VIII, автоматично не скасовує гарантій права на захист. Якщо сторона обвинувачення вважає, що суспільно небезпечне діяння пов`язано саме з домашнім насильством, вона про це обов`язково має зазначити у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті, а на обґрунтування своєї позиції надати відповідні докази. Інакше підозрюваний (обвинувачений) буде позбавлений процесуальної можливості ефективно захищатися та спростувати висунуте обвинувачення.

Як вбачається із змісту обвинувального акту, дізнавачем не було вказано як обставину, що обтяжує покарання, передбачену п.6-1 ч.1 ст.67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах. Лише фабула обвинувального акту містить встановлену ступінь близьких відносин без зазначення того, що кримінальний проступок пов`язаний із домашнім насильством, що, вочевидь, є недостатнім для захисту обвинуваченого від обвинувачення пов`язаного із домашнім насильством.

Оскільки органом досудового розслідування ОСОБА_8 не інкримінувалося вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством, він не був обізнаний із таким обвинуваченням і не мав можливості захищатися від нього - колегія суддів не може погодитися з доводами прокурора про необхідність скасування ухвали суду щодо ОСОБА_8 через неврахування застереження у п.7 ч.1 ст.284 КПК України, адже це призведе до порушення конвенційних прав на справедливий суд.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4