Провадження №1-кп/523/1714/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.11.2023

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження №0000596 від 25 серпня 2023року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.121 ч.1 КК України;

Встановив:

Судом встановлено, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 24.08.2023 приблизно о 23 годині 30 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) знаходячись разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , у ході спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті словесного конфлікту з останнім, діючи з умислом спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю останнього, дістав розкладний ніж, який знаходився при ньому, а саме в кишені одягнутих на ньому брюк, після чого умисно наніс лезом вказаного ножа ОСОБА_5 11 ударів, а саме: два удари в обличчя, два удари в ділянку задньої поверхні шиї, один удар в область лівого плеча, два удари в область грудної клітки зліва та чотири удари в область живота, внаслідок чого спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: 1) колото-різану рану передньої черевної стінки справа, що проникає в черевну порожнину з пораненням печінки та супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею й ускладнилась гіповолемічним шоком, яка згідно п. 2.1.3 «к», «о» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 (далі - Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень), відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень; 2) однієї колото-різаної рани в лівій щічній ділянці ближче до кута рота, однієї колото-різаної рани в проекції кута нижньої щелепи зліва, двох колото-різаних ран на задній поверхні шиї по центру, однієї колото-різаної рани на лівому плечі, по одній колото-різаній рані в епігастральній ділянці справа та зліва, двох колото-різаних ран на передній поверхні грудної клітки зліва та однієї колото-різаної рани в лівій здухвинній ділянці, які не проникали в грудну та черевну порожнину, та які як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, а викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , повідомив, що потерпілий є його рідним сином. 24.08.2023 року, він перебував у гостях у сина під час вечері вони разом вживали алкогольні напої, між ними вин словесний конфлікт, під час якого він схопив ніж, який був у нього у кишені та наніс декілька ударів потерпілому. Поклав ніж до кишені та пішов додому, по дорозі був зупинений працівника поліції. Скільки саме ударів наніс точно не пам`ятає, оскільки був сильно п`яний. Про скоєне щиро кається та шкодує.

Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_6 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом дії, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст121 ч.1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинив тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованого йому злочину, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України, при вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , повне визнання провини, скоєння злочину особою похилого віку.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо близького родича.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

У судових дебатах прокурор запросив обвинуваченому ОСОБА_6 , покарання із застосуванням іспитового терміну, у зв`язку з повним визнання провини та похилого віку. Потерпілий ОСОБА_5 , просив призначити покарання повязане з позбавленням волі обвинуваченого у зв`язку з тим, що злочином йому було нанесено значної фізичної шкоди.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_6 , є особою похилого віку, раніше не судимий, визнав провину та щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем проживання, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі із застосуванням іспитового терміну.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього у залі суду.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суддя,

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 ( пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_6 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 3 (три) роки, з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього у залі суду.

У разі порушення засудженим ОСОБА_6 , умов ісптового терміну зарахувати йому у строк відбутого покарання, строк його попереднього увязанення а саме з 28.08.2023 по 30.11.2023 року включно.

Речові докази розкладний ніж зі слідами бурого кольору, речі потерпілого а саме : футболку червоного кольору та джинсові шорти з ременем, одяг та взуття ОСОБА_6 зі слідами бурого кольору, футболку синього кольору в чорну смужку, чорні джинси та туфлі сірого кольору зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати по спрві відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1