Провадження № 1-кп/161/86/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 січня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000475, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), -

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_4 , 06 березня 2023 року, близько 18 години 00 хвилин, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 23 000 доларів США, шляхом зловживання довірою, перебуваючи у службовому приміщенні АДРЕСА_3 , скориставшись тривалими довірливими відносинами, під приводом здійснення зберігання грошових коштів, завідомо не маючи наміру у подальшому виконувати зобов`язання з повернення коштів, отримав від потерпілої ОСОБА_6 частину грошових коштів, а саме у сумі 13 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 475 391 гривню, та в подальшому, керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння усіма коштами ОСОБА_6 , того ж дня, у вечірню пору доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , отримав від потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 365 686 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд та чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 841 077 гривень, що являється особливо великим розміром.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, мотив і мету, а також форму вини, суду дав показання, що дійсно він 06.03.2023, близько 18 години 00 хвилин, перебуваючи у службовому приміщенні АДРЕСА_3 , під приводом здійснення зберігання грошових коштів, не маючи наміру виконувати зобов`язання з повернення коштів, отримав від ОСОБА_6 13 000 доларів США та в подальшому, того ж дня, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, якими розпорядився на власний розсуд.

Не заперечив, що спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 841 077 гривень.

На даний час збитки потерпілій ОСОБА_7 відшкодував в повному обсязі.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати та при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю ствердила показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо фактичних обставин справи. Підтвердила, що завдані їй збитки відшкодовані в повному обсязі, жодних претензій до обвинуваченого не має, просить не призначати останньому суворе покарання та не позбавляти його волі.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий умисний корисливий злочин та спричинив потерпілій майнової шкоди в особливо великих розмірах, однак раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття та усвідомлення незаконності вчинених ним дій, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, бажання стати на шлях виправлення, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, фактично виправив ситуацію, що склалася, оскільки в повному обсязі відшкодував завдані потерпілій збитки, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому не буде займатись протиправною діяльністю, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітнього сина 2011 року народження, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується виключно позитивно, брав активну участь під час здійснення евакуації на Херсонщині після підриву ОСОБА_8 , що підтверджується характеристикою засновника проекту Пошукова платформа «911», тому суд, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, думки потерпілої, яка жодних претензій не має, просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі, наявності пом`якшуючих покарання обставин, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді позбавлення волі на певний строк без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Водночас, на переконання суду, іспитовий строк у даному випадку, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, необхідно встановити максимальною тривалістю, передбаченою ч. 4 ст. 75 КК України.

При цьому, суд, з огляду на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003,також вважає за необхідне зазначити, що додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке за санкцією ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) є обов`язковим, обвинуваченому ОСОБА_4 не призначається, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майна відсутня.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду, обрана міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Даних щодо наявності у цьому кримінальному провадженні речових доказів, накладення арештів на майно та процесуальних витрат прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення), призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1