справа № 208/553/24
№ провадження 1-кс/208/165/24
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 «про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю» в межах кримінального провадження № 0000094 внесеного 19.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

Слідчий СВ Кам`янського РУП ГУПН України в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором клопотанням, в якому просить суд: надати дозвіл на тимчасовий доступ до інформації та документів (відомостей), які містять охоронювану законом таємницю, з можливістю вилучення завірених належним чином копій документів, а саме конфіденційну інформацію, в тому числі таку, що містить комерційну таємницю та персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, які перебувають у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а також у структурних підрозділах та складають банківську таємницю, з метою всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

До судового засідання прокурор та слідчий, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, подали заяви про підтримання заявленого клопотання, та проведення судового розгляду за їх відсутності.

Також слідчим у відповідності до положень ч. 2 ст. 163 КПК України зазначено, що з метою збереження інформації він прохає розглянути клопотання без повідомлення та виклику особи, у володінні якої вона знаходиться.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що 18.01.2023 року до Кам`янського РУП надійшла заява від гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що невстановлена особа в період військового стану шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у сумі 4000 доларів США та 8000 гривень під приводом купівлі автомобілю марки КІА, чим завдала ОСОБА_5 матеріальної шкоди.

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 19.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування було отримано заяву від представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , в якій останній повідомляє, що у квітні 2022 року його клієнт ОСОБА_5 домовився з гр ОСОБА_7 про купівлю на потреби ЗСУ автомобілю марки КІА з Польщі. У ході домовленостей ОСОБА_5 в рахунок оплати передав 4000 доларів США. У подальшому ОСОБА_8 повідомив, що необхідно переказати грошові кошти у розмірі 8000 гривень для оплати ремонту та подальшого транспортування автомобілю з Польщі в Україну. З банківської картки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » дружини одного з побратимів ( НОМЕР_2 ) - ОСОБА_9 було здійснено переказ у розмірі 8000 гривень на банківську картку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сестри дружини ОСОБА_8 ( НОМЕР_3 ) - ОСОБА_10 . Після цього автомобіль начебто був на ремонті. У подальшому зв`язок з ОСОБА_8 зник. Наприкінці 2022 року було відновлено зв`язок з ОСОБА_8 та останній визнав свою провину, але ні грошових коштів ні автомобіль він не повернув після чого зв`язок з ним повністю зник.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що інформація та документи, які знаходяться в володінні AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », мають суттєве значення для встановлення важливих обставин при проведенні досудового розслідування, та документи зазначеного банку можуть бути використані як докази при встановленні особи, котра незаконним шляхом заволоділа чужим майном, а саме грошима в сумі 4000 доларів США та 8000 гривень, які належать ОСОБА_5 та згідно ч.І ст.162 КПК України відноситься до охоронюваної законом таємниці, але без отримання доступу до вказаної інформації неможливо в інший спосіб встановити обставини вчинення кримінального правопорушення.

Необхідно отримати тимчасовий доступ та вилучення документів в AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », щодо банківського рахунку з якого переказувалися кошти потерпілого, а саме № НОМЕР_2 . Зазначена інформація перебуває у володінні AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,(код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивчивши та дослідив матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як зазначено у ч.1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутись до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно ч. 5 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Частиною 6 ст. 163 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів. Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом. Доступ до речей і документів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, не може надаватися особі, що не має до неї допуску відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити лікарську таємницю.

Слідчим доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, доступ до яких слідчий просить надати, тому слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України розглянув клопотання без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту клопотання, метою доступу до документів в ході досудового розслідування є необхідність проведення слідчих дій, які матимуть доказове значення у кримінальному провадженні.

Оскільки слідчим наведені обґрунтування необхідності тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю відповідно до ст. 162 КПК України, слідчий суддя вбачає достатньо правових підстав для задоволення в частині зазначеного клопотання.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Так, і у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Тобто, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання не суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, містить законні правові підстави для тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, та не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи вказану у клопотанні правову підставу для тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, розумність та співрозмірність обмеження, завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки органом досудового розслідування та прокурором надано достатньо доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, обґрунтовано розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження та не доведено наявність обставин, які підтверджують, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження призведе до нівелювання доказового значення предметів клопотання, тобто існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Щодо зазначення кола осіб з правом здійснення тимчасового доступу, то слідчий суддя виходить з наступного.

За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати передбаченим кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого на вирок місцевого та вирок апеляційного судів. У цьому провадженні ОП ККС ВС - Постанова ОП ККС ВС у справі № 724/86/20 (провадження № 51-1353кмо21), вирішувала питання щодо належної процедури визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у кримінальному провадженні.

Як зазначила ОП, системне тлумачення пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України свідчить про те, що законодавець у своїй термінографічній практиці застосовує словосполучення «визначати слідчого» та «призначати слідчого» як синонімічного змісту терміни, що мають тотожне семантичне значення стосовно визначення обсягу, форми та змісту дій, які вони характеризують.

Статтею 110 КПК України установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова приймається у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Така специфічна процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова, випливає із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу.

Процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України. При цьому з огляду на вимоги ч. 6 вказаної статті, таке рішення повинно бути виготовлене на офіційному бланку та підписане службовою особою, яка його прийняла.

Витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а тому не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Отже, процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. При цьому таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування.

В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури спричиняє порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд, що відображено в Постанові ОП ККС ВС у справі № 724/86/20 (провадження № 51-1353кмо21).

На підставі зазначеного, в цій частині клопотання підлягає частковому задоволенню, з врахування відсутності підтвердження повноважень заявлених за змістом клопотання осіб в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000094 від 19.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Керуючись викладеним та ст. 84, 85, 94, 159 166 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів (відомостей), які містять охоронювану законом таємницю, що перебувають у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та складають банківську таємницю, а саме конфіденційну інформацію, в тому числі таку, що містить комерційну таємницю та персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, щодо банківського рахунку № НОМЕР_2 , за період часу з 01.04.2022 року по 25.01.2024 рік та надати наступну інформацію, а саме:

- інформацію про власника картки ШБ, дата народження, місце реєстрації, контактні телефони, відомості про відділення банку, де була видана картка, назва вид та призначення вказаної картки;

- інформацію про банківські операції, які було здійснено з 01.04.2022 року по 25.01.2024 рік (поповнення рахунку, зняття з рахунку, перекази між рахунками, повернення коштів по відміненому платежу, адреса);

- фото та відеоінформацію з банкоматів та платіжних терміналів під час здійснення операцій по вказаним рахункам (фото та відео осіб, які здійснювали банківські операції, місце зняття коштів);

Відповідальній особі в якої перебуває перелік вищевказаних речей і документів, забезпечити тимчасовий доступ до речей і документів.

Право здійснення тимчасового доступу надати слідчому СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_3 та групі слідчих, а також особам, які мають повноваження в межах даного кримінального провадження на здійснення тимчасового доступу, в передбаченому КПК України порядку.

В іншій частині клопотання відмовити.

Згідно до п. 7 ч. 1 ст. 164 КПК України, строк дії ухвали, не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали, за виключенням ухвал, постановлених на виконання вимог частини другої статті 562 цього Кодексу, таким чином строк дії ухвали два місяця зі дня постановлення ухвали, а саме до 25 березня 2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 165 КПК України, особа, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду.

Згідно ч. 4 ст. 165 КПК України, на вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів. Копії документів, які вилучаються або оригінали яких вилучаються, виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1