ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,потерпілої ОСОБА_7 ,обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000229 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Василів Чернівецького району Чернівецької області,мешканця АДРЕСА_1 ,пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75, п.1, 2 ч.1 ст.76 ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішена доля процесуальних витрат,речових доказів та скасовано арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14.03.2023 року на автомобіль марки «ВАЗ 2102».

Провадження№11-кп/822/369/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч. 2 ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ПАТ НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень та матеріальну шкоду в розмірі 3370.00 гривень.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу із проханням змінити вирок та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування

призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1

року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає

покладені на нього обов`язки.

На думку апелянта, поведінка ОСОБА_8

після скоєння ДТП, його щире і дійове каяття, в тому числі відшкодування

частково шкоди, думка потерпілої щодо виду та міри покарання, наявність

обставин, які пом`якшують покарання і відсутність обтяжуючих обставин, літній вік ОСОБА_8 , відсутність порушень ПДР в

минулому, наявність проблем із здоров`ям та фактичне перебування на його

утриманні неповнолітньої ОСОБА_10 , є обставинами, які своїй сукупності підтверджує факт необхідності використання транспортного засобу в повсякденному житті ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь

тяжкості вчиненого водієм кримінального правопорушення,

передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Також у суді ОСОБА_8 повідомив, що для погашення

цивільного позову буде перераховувати кошти потерпілій з пенсії, оскільки

інших доходів немає, і станом на 26.08.2023 року перерахував

3370грн. потерпілій ,чим повністю відшкодував завдану їй матеріальну шкоду.

Вважає, що за таких обставин вирок в частині строку основного покарання та тривалості іспитового строку є явно несправедливим через суворість,а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Інші апеляційні скарги на вирок суду не надходили.

Згідно вироку, 11.03.2023 року приблизно 18 год 40 хв водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2102», р/н НОМЕР_1 рухався по вул. Незалежності в м. Кіцмань Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони с.Суховерхів в напрямку м. Чернівці.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу,

що розташований навпроти будинку № 4 вказаної вулиці та позначений дорожнім знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід», а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР «Зебра», водій ОСОБА_8 , у порушення вимог п.п. 18.1,1.5, 2.3 (б,д), проявивши неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не переконавшись, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, своєчасно не виявив небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, а саме: пішохода ОСОБА_11 , який переходив проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху зазначеного автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та продовжив рух, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_11 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинено смерть.

Такими діями ОСОБА_8 скоїв вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, позицію потерпілої,яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги,доводи прокурора про відсутність підстав для зміни вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок районного суду в частині доведеності винуватості та правильності юридичної оцінки дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить в ухвалі доводів на підтвердження таких висновків.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції при призначенні покарання таких вимог закону дотримався при призначенні основного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, належним чином врахував обставини, із якими закон пов`язує правильність та обґрунтованість призначення покарання.

Зокрема, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,яке є необережним тяжким злочином,дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий,по місцю проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, пенсіонер, є людиною похилого віку та має сталі соціальні зв`язки, перебування потерпілого ОСОБА_11 у момент ДТП у стані важкого алкогольного сп`яніння(3,33 проміле),позицію потерпілої,яка просила не позбавляти обвинуваченого волі,однак позбавити права керування.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття, визнання винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання,суд не встановив.

Зваживши на викладені обставин,суд призначив обвинуваченому основне покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України ближче до мінімальної межі та звільнив від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Прокурор та потерпіла не оскаржували вирок суду.

У апеляційній скарзі захисником не наведено достатніх підстав вважати призначене судом основне покарання за його строком,а також визначений термін іспитового строку такими,що не відповідають ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого внаслідок суворості,оскільки внаслідок злочину загинув потерпілий.

Підстав для зміни вироку в цій частині судова колегія не вбачає.

Разом із тим,при призначенні додаткового покарання районний суд належним чином не врахував наступного.

Санкцією ч.2 ст.286 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами визначене як альтернативне.

Суд формально вказав,однак фактично не повною мірою зважив,що ОСОБА_8 має значний водійський стаж,отримав посвідчення водія у 1994 році(а.с.292-1 т.1)

За вказаний період часу жодного разу не порушував правила дорожнього руху та не притягувався до адміністративної відповідальності(а.с.291 т.1).

Також не притягувався до кримінальної відповідальності(а.с.285 т.1) Під час ДТП був тверезий.

Як зазначив суд у вироку,потерпілий під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння(3,33 проміле)

У ході апеляційного розгляду обвинувачений показав,що є пенсіонером,отримує пенсію у незначному розмірі,а тому вимушений працювати за наймом електрозварювальником,щоб утримувати себе,дружину та неповнолітню онуку ОСОБА_10 ,яка фактично знаходиться на його утриманні,оскільки її батько призваний до лав ЗСУ.

У апеляційному суді ОСОБА_8 просив не позбавляти його права керування,оскільки автомобіль є життєво необхідним у його роботі для перевезення інструментів та обладнання для електрогазозварювання,що надає йому можливість отримати додатковий дохід для сім`ї, неповнолітньої дитини,зважаючи на мізерний розмір пенсії.

Також вказував,що у випадку позбавлення його права керування не буде мати змоги відшкодовувати потерпілій моральну шкоду,визначену вироком суду.

Обставини,на які посилався обвинувачений,підтверджуються наявними у справі доказами.

Зокрема,згідно довідки про доходи,розмір пенсії ОСОБА_8 складає 2621 грн.(а.с.45 т.2)

Відповідно до акту №98 ОСОБА_10 ,2014 року народження,проживає разом із бабусею ОСОБА_12 та обвинуваченим по АДРЕСА_1 (а.с.46 т.2)

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 ,солдат ОСОБА_13 призваний на військову службу 02.03.2022 року(а.с.47 т.2)

Апеляційний суд також враховує,що після ухвалення вироку з`явились нові обставини,які свідчать на користь пом`якшення покарання обвинуваченому,оскільки він повністю відшкодував потерпілій матеріальну шкоду( квитанція від 26.08.2023 року долучена до апеляційної скарги-а.с.87 т.2)

Окрім того, потерпіла ОСОБА_7 змінила позицію в бік пом`якшення покарання, під час апеляційного розгляду підтвердила,що ОСОБА_8 здійснив відшкодування,підтримала апеляційну скаргу та не заперечувала,щоб покарання обвинуваченому було призначене без позбавлення права керування транспортними засобами з метою забезпечення можливості відшкодування їй також моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи,що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не є обов`язковим згідно санкції ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_8 був тверезий,повністю визнав вину,щиро розкаявся,повністю відшкодував матеріальну шкоду, наявність спеціального права необхідне для забезпечення життєво важливих потреб,у тому числі неповнолітньої дитини,суд вважає,що апеляційну скаргу захисника необхідно частково задовольнити,змінити вирок суду відповідно до ст.ст.411,413,414 КПК України та призначити покарання ОСОБА_8 без позбавлення права керування транспортними засобами.

Судова колегія вважає,що саме таке покарання відповідатиме меті покарання,що визначена ст.50 КК україни,буде справедливим,необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,411,413,414,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ст.286 ч.2 КК України змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ст.286 ч.2 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3(трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2