ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 336/6086/23

№ 1-кп/336/878/2023

22 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соснівки, Конотопського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2020 року № 281, ОСОБА_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15 грудня 2020 року № 250-рс на посаду стрільця 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15 грудня 2020 року зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-зенітника 1 зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 11 січня 2023 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 11 червня 2023 року, а саме до моменту самостійного з`явлення до місця служби.

Такі дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

До суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між стороною захисту і прокурором, згідно умов якої:

- обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вище зазначеному діянні;

- сторони погоджуються на призначення підозрюваному покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- враховуючи, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, і до нього може бути застосовано тримання в дисциплінарному батальйоні, передбачене статтею 62 КК України, сторони дійшли висновку про можливість замінити позбавлення волі ОСОБА_7 на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити угоду, в якій обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Сторона захисту повністю погодилась з думкою прокурора щодо затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження.

Так, згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Умови укладеної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання вини, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Злочин, в скоєнні якого обвинувачений беззаперечно визнав себе винним, а саме, за ч.5 ст. 407 КК України, згідно вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Отже, за наявності вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, негативних характеристик не має, за відсутності обтяжуючих покарання за вчинення злочину обставин, суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому можливо та доцільно застосувати положення ст. 69 КК України, визначивши йому позбавлення волі за вчинення вказаного злочину на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції названої вище норми особливої частини КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, і до нього може бути застосовано тримання в дисциплінарному батальйоні, передбачене статтею 62 КК України, суд вважає, що можливо замінити позбавлення волі ОСОБА_7 на тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 грудня 2023 року, між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На підставі укладеної угоди призначити ОСОБА_4 покарання за ч.5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту доставки до дисциплінарного батальйону.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1