Справа№ 938/193/23
Судове провадження № 1-кп/938/62/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №00000021 від 17.03.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 377 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

Вiдповiдно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий облік усiх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання.

Вiдповiдно до п. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, взяттю на військовий облік вiйськовозобов`язаних пiдлягають громадяни, придатнi за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час, якi не досягли граничного віку перебування в запасі Збройних Сил та особи, які досягли граничного віку (27 років) перебування на військовому обліку призовників.

2911.2022 року вiдповiдним керівником начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто вiйськовозобов`язаному ОСОБА_4 вручено попередження за вихідним №2234/1 про його ухилення від військового обліку вiйськовозобов`язаних, а також те, що в разі його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 до 01.12.2022 року його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 337 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 ознайомився зі змістом вищезазначеного попередження про необхідність прибуття до 01.12.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та поставив свій підпис про ознайомлення.

Незважаючи на свою обізнаність в обов`язку громадянина України проходити службу в лавах Збройних сил України, ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою ухилення вiйськовозобов`язаного вiд вiйськового обліку, будучи особисто ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, дiючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умиссл, спрямований на ухилення від військового обліку, без поважних на те причин не прибув до 01.12.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини своєї неявки не повідомив. Тим самим ОСОБА_4 ухилився від військового обліку пiсля попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що дійсно отримав попередження про його зобов`язання з`явитися до воєнкомату до 01.12.2023 року, але туди не прибув. Просив його суворо не карати, призначивши штраф.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину повністю, то не заперечував щодо не здійснення допиту свідків по даній справі, дослідження письмових доказів у судовому засіданні. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.17).Також така його позиція погоджена з його захисником адвокатом ОСОБА_5 (а.с.73)

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість у подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, яка погоджена з його захисником, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, щопом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акта, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено (а.с.4).

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18), його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий (а.с.19), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.21), перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Верховинської багатопрофільної лікарні з діагнозом F, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом F-10.30 (а.с.20), згідно з висновком судово-психіатричного експерта №304/2023 від 12.09.2023 року (а.с.57-60) ОСОБА_4 на період, що відноситься до інкримінованого йому кримінального правопорушення та на час проведення експертизи будь-якими психічними розладами не страждає та не страждав, перебував у стані, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

У ч. 2 ст. 4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст.337 КК України (в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на 01.12.2022 року) ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, керівниками відповідних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, карається штрафом від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до одного року.

Впродовж періоду з часу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення та по час ухвалення судом даного вироку не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за його вчинення або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч. 1 ст. 337 КК України передбачено найменш суворе покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи вищевказане, судвважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_4 офіційно не працює, що відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України унеможливлює призначення йому покарання у виді виправних робіт, яке передбачене санкцією ч. 1 ст.337 КК України, як альтернативне покарання поряд зі штрафом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі та речові докази відсутні, на майно арешт не накладався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374,469,471,474-475 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто ) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Наталія ЧЕКАН