КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом, ДУ «Київський слідчий ізолятор» та робочим місцем захисника ОСОБА_6 , матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2023 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, по 20.11.2023 включно.

Таке рішення суд, врахувавши особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, котрі кваліфіковані, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, неодружений, непрацюючий, раніше судимий, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик переховування від суду з метою ухилення від покарання, яке можливе у ____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5295/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

разі визнання його винним, а також ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, які на даний час є дійсними та не зменшились, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою через її винесення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, заявляючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, прокурор вказував на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, але переконливих доказів наявності вказаних ризиків прокурором не надано.

Крім того, під час розгляду клопотання, прокурором не доведено недостатність застосування обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду незаконною через її винесення з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а також його прав та охоронюваних законом інтересів, просить її скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в період з 09.09.2023 року по 22.09.2023 року він незаконно утримувався під вартою, без будь-яких судових рішень та ухвал, чим порушено ст. 29 Конституції України та ст. 12 КПК України.

Крім того, вказує на те, що катування щодо нього не перестає існувати і погіршується ще більше, а також і стан його здоров`я тільки погіршується, тому, відповідно до прав і свобод людини Конституції України, вимагає негайного конституційного права і свобод до себе.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційних скарг, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційними скаргами захисникаОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , Білоцерківським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001210 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, котрі кваліфіковані, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, неодружений, непрацюючий, раніше судимий, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик переховування від суду з метою ухилення від покарання, яке можливе у разі визнання його винним, а також ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, які на даний час є дійсними та не зменшились, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисникаОСОБА_6 проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до ОСОБА_10 жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення увчиненні особливо тяжких злочинів, котрі кваліфіковані за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тобтоі злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, та спричинив загибель людини, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який неодружений, непрацюючий, раніше судимий, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинуваченийможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилаються в апеляційних скаргах захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченомуОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що в період з 09.09.2023 року по 22.09.2023 року він незаконно утримувався під вартою, без будь-яких судових рішень та ухвал, колегія суддів до уваги не бере, оскільки у даному провадженні предметом перегляду судом апеляційної інстанції є виключно ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2023 року.

Доводи ж обвинуваченого про те, що погіршується стан його здоров`я, нічим не підтверджені, адже суду не були надані жодні відомості про те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватися під вартою.

При цьому посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на його катування, яке не перестає існувати та погіршується ще більше, мають бути предметом перевірки уповноваженого органу з проведенням офіційного розслідування наведених обставин. На даній стадії провадження апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку вказаним доводам.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді цілодобового домашнього арешту, що є змістом апеляційної вимоги захисника ОСОБА_6 , принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2023 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційні скарги захисникаОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисникаОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2023 року, якою ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, по 20.11.2023 включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3