Вирок

Іменем України

31.01.2024 м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 від 08 червня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костелець, Республіки Чехія, громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, має на утриманні дитину, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

08.04.2021 близько 21:20 год., ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, знаходячись в торговому залі магазину «Близенько» ( ПП «Мережа Сервіс Львів» №52), що по вул. Любінська, 4 в м. Львові, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені сторонніми особами, вкрав із торгового залу матеріальні цінності, що перебувають на балансі ПП «Мережа Сервіс Львів» №52, а саме: коробку цукерок «Raffaello», вагою 300 г., вартістю 236,95 грн. В подальшому, ОСОБА_4 , не розрахувавшись за вище вказаний товар, пройшов повз касову зону, покинувши приміщення магазину «Близенько» (ПП «Мережа Сервіс Лвів» №52). Вчиненим кримінальним правопорушенням ПП «Мережа сервіс Львів» №52 завдано матеріальну шкоду на суму 236,95 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення злочину, аналогічні викладеним у обвинувальному акті.

Представник потерпілого подав заяву про розгляд справи у його відсутності, цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які він надав в судовому засіданні без примусу та тиску та які між собою узгоджуються, обвинувальному акту не суперечать, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним у розкритті злочину, особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Крім цього, в ході судового розгляду встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 08.12.2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.09.2022 року у справі №463/12717/21, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.02.2023 року, визначено йому для відбування остаточне покарання у виді чотирьох років семи місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Так як судом встановлено, що ОСОБА_4 винен у вчиненні іншого кримінального правопорушення, яке вчинене ним до постановлення попереднього вироку, тому слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання із застосуванням принципу часткового складання покарань.

Крім цього у даному кримінальному провадженні представником потерпілого ПП «Мережа Сервіс Львів» - ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про про відшкодування майнової шкоди у розмірі 236,95 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушення або іншими суспільно небезпечними діяннями, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншими суспільно небезпечними діяннями завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду завдану діяннями особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у ході судового розгляду цивільний позов визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що такий слід задоволити повністю.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК Українита призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 08.12.2023 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з 04 листопада 2021 року.

Цивільний позов Приватного підприємства «Мережа Сервіс Львів» - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства «Мережа Сервіс Львів» матеріальну шкоду в розмірі 236 (двісті тридцять шість) гривень 95 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1