Справа № 373/2169/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000213 за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, заявив клопотання, в якому посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні не зменшились та продовжують існувати, просив продовжити обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив змінити щодо підзахисного запобіжний захід на менш суворий, - у виді домашнього арешту; відзначив, що стан здоров`я його підзахисного унеможливлює перебування його під вартою.

Обвинувачений підтримав свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід.

Перевіривши доводи клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

До обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2023 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України строком до 25 жовтня 2023 року включно.

24.10.2023 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 22.12.2023 включно.

08.12.2023 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 06.01.2024 включно.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено обставини, достатність доказів існування яких суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд перевіряє наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог п. 1, п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, схову або спотворення речей, які мають істотне значення для справи та впливати на свідків чи потерпілого.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризиків, які існували на час обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з обвинувального акту та встановлено судом, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за аналогічні злочини. Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави. Застава внесена 07 листопада 2022 року. Однак, ОСОБА_5 знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 185 КК України за декількома епізодами, вчиненими у 2023 році.

Отже, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим, на що вказував прокурор, є цілком обґрунтованим.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не працює, законного джерела доходів не має, неодружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується негативно, санкція частини 4 ст. 185 КК України, за якою він обвинувачується передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Отже, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з наведеними обставинами суттєво підвищує і ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

У справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження, в тому числі й допиту свідків, вважаю, що станом на даний час не зменшився також ризик впливу на потерпілих і свідків.

При цьому слід зазначити, що у справі немає жодних фактів, які б давали підстави вважати, що певні соціальні зв`язки, схильності обвинуваченого, зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці. Не навели таких даних у судовому засіданні обвинувачений та його захисник.

Доцільність продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу є наразі актуальною. Суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу (інтересу правосуддя), які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами клопотання прокурора та вважає, що його слід задовольнити та продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 березня 2024 року включно.

Доводи захисника про те, що стан здоров`я підзахисного унеможливлює тримання його під вартою, суд вважає необґрунтованими. Так, на підтвердження вказаної обставини, стороною захисту не надано жодного доказу, що свідчив би про наявність хвороб у ОСОБА_5 , які б унеможливлювали його перебування в умовах СІЗО.

Що стосується повідомлення обвинуваченого про неналежне медичне обстеження та лікування в умовах СІЗО, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина.

Статтею 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» на адміністрацію місць попереднього ув`язнення покладений обов`язок забезпечити особам, взятим під варту, медичне обслуговування.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», посадова особа СІЗО, до якої звернувся хворий ув`язнений або засуджений, зобов`язана вжити заходів до організації надання йому медичної допомоги.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити належне медичне обстеження і лікування ОСОБА_5 .

Отже, під час розгляду клопотання, прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Одночасно, суд вважає, що обвинуваченому необхідно визначити заставу у розмірі згідно зі ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331, 314-316, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 01.03.2024 включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 93940 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент до закінчення дії ухвали внести заставу в розмірі, визначеному в даній ухвалі.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого строком на 2 місяці наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований/проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Зобов`язати начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» забезпечити належне медичне обстеження і лікування ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом того ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1