ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2808/23 Справа № 225/4435/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 08 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000858 від 08.08.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 08 червня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, працюючого на ТОВ «ВК ЕЛТЕКО», який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до вимог ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на три роки, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 8260 грн. 88 коп., грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави понесені витрати на проведення судової експертизи у сумі 5663 грн. 77 коп. Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, 08 серпня 2018 року, у першій половині доби, близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 перебували на залізничному полотні перегону ст.Кривий Торець - ст. Фенольна, 16 км, перший пікет, що розташований навпроти будинку № 36 по вул.Шевченко смт.Щербинівка м.Торецька Донецької області, де виконували роботи по покосу трави. Приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 закінчив косити траву на своїй ділянці, та розуміючи, що доки ОСОБА_9 не закінчить косити траву на своїй ділянці, вони не поїдуть додому, перейшов на його дільницю та продовжив косити траву на дільниці ОСОБА_9 , рухаючись йому назустріч. В цей час на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, через те, що ОСОБА_9 повільно виконує роботи по покосу трави та ОСОБА_7 приходиться виконувати його частину роботи.

В ході конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , шляхом завдання йому будь - якої тяжкості тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел та усвідомлюючи протиправність свого діяння, не бажаючи, проте свідомо припускаючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тобто діючи із непрямим умислом, знаходячись на верхній частині яру, біля залізничного полотна, а ОСОБА_10 знаходився в нижній частині яру, на відстані близько 6 метрів один від одного, умисно схопив каміння щебеню із залізничного полотна , замахнувся та із застосуванням сили кинув вказане каміння в ОСОБА_9 , поціливши при цьому у потиличну частину голови, тобто в область розташування життєво важливих органів, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 відкриту черепно - мозкову травму у вигляді забійної рани м`яких тканин у правій тім`яній області, вдавленого осколкового перелому правої тім`яної кістки, гострої епідуральної гематоми правої тім`яної області, забій головного мозку середнього ступеню, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі апелянт вказує про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що провина ОСОБА_7 в інкримінованому злочині не доведена стороною обвинувачення належними та допустимими доказами, висунуте звинувачення не відповідає обставинам, які були встановлені під час судового розгляду. Вказує, що ОСОБА_7 свою провину у вчиненні даного злочину не визнав та вважає, що ОСОБА_9 вирішив його обмовити, оскільки є залежним від керівництва вагонного депо. Вважає, що судом першої інстанції не надана належна оцінка показам ОСОБА_7 щодо обставин події, яка на його думку повністю узгоджуються з дослідженими під час судового розгляду доказам та показам інших свідків. Вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку жодної оцінки показам свідка ОСОБА_11 не надав та вважає, що його покази підтверджують покази обвинуваченого та спростовують версію потерпілого. Зазначає, що під час судового розгляду та судових дебатів сторона захисту неодноразово звертала увагу суду на те, що до показів потерпілого ОСОБА_9 слід відноситись критично та не приймати до уваги, оскільки останній неодноразово змінював свої покази під час досудового розслідування та судового розгляду, під час допиту в суді вводив в суд в оману щодо певних обставин події, надавав покази, які суперечать матеріалам кримінального провадження, показам інших свідків, письмовим доказам. Вважає, що суд першої інстанції визнав покази потерпілого ОСОБА_9 правдивими та такими, які узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження, при цьому не зазначивши, з яким саме доказами вони узгоджуються. Зазначає, що покази потерпілого ОСОБА_9 спростовуються показами інших свідків і обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.08.2018 року; постановою прокурора про визначення територіальної підслідності від 25.10.2018 року де зафіксовано факт надання ОСОБА_9 показів слідчому, що наявні у нього тілесні ушкодження утворились від каміння, яка відскочило від мотокоси, яка знаходилась у руках ОСОБА_7 ; листом КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 1405.2019 року № 01-15/1001 вбачається. що при зверненні до травмпункту ОСОБА_9 пояснив, що травма побутова, косив траву, відскочив камінь та вдарив по голові. Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги та належним чином не спростував доводи сторони захисту щодо мотивів, з яких ОСОБА_9 надає такі покази та обмовляє ОСОБА_7 за вказівкою керівництва, яке скрило факт нещасного випадку на виробництві та з метою ухилення від власної відповідальності вирішило представити за допомогою ОСОБА_9 таку версію події, що нібито був вчинений злочин. Вказує, що в матеріалах розслідування містяться пояснення потерпілого, в яких він зазначає про зовсім інший механізм отримання тілесних ушкоджень, ніж той, про який він зазначав у лікарні та працівникам поліції, а нібито про те, що травму він отримав під час падіння внаслідок втрати свідомості. Вважає, що з боку посадових осіб СП «Костянтинівське вагонне депо» та РФ «Донецька залізниця» є маніпуляція певними фактами та документами щодо обставин проведення розслідування цього нещасного випадку. Вважає, що версія ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 , будучи залежним від керівництва, його обмовляє, узгоджується з вище переліченими доказами та обставинами. Вказує, що на підтвердження провини підсудного у вчиненні даного кримінального правопорушення суд першої інстанції послався на покази слідчого ОСОБА_12 (правильно ОСОБА_12 ), який був статистом при проведенні слідчого експерименту від 08.05.2020 року. Вважає, що покази статиста з яким проведено слідчий експеримент, будь-якого доказового значення не мають та судом необґрунтовано зазначені як доказ провини підсудного. Також вважає, що доказ провини ОСОБА_7 суд першої інстанції також необґрунтовано послався на протокол слідчого експерименту від 21.12.2018 року, проведений за участю потерпілого ОСОБА_9 під час проведення якого останній показав місце, де у нього та ОСОБА_7 виникла сварка. Вважає, що висновок судово-медичної експертизи № 76 від 16.07.2020 року, є неналежним доказом провини ОСОБА_7 , що ґрунтується на протоколі, який є неналежним доказом. Вважає, що суд проігнорував доводи сторони захисту про те, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було встановлено предмет, яким було спричинено тілесні ушкодження потерпілому, оскільки відомості, що це могло бути каміння, є лише припущеннями сторони обвинувачення, підсудного, та навіть потерпілого. Вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного вироку не спростував доводи сторони захисту про те, що не доведено поза розумним сумнівом причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, а твердження прокурора щодо його винуватості за такою кваліфікацією ґрунтуються фактично на припущеннях, при цьому зміст обвинувачення ОСОБА_7 є неконкретним та не доведеним. Просить вирок скасувати повністю та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п.3 ч 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливостей їх отримання, відмовити у задоволенні позовної заяви потерпілого у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним в судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що ОСОБА_7 і ОСОБА_9 працювали разом косили траву бензиновими косами, йшли по різні боки від залізничного полотна. Пройшли близько 300 метрів, в бензинових косах закінчилося паливо, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 зробили дозаправку. ОСОБА_7 косив у напрямку моста, а потім пішов назад, назустріч ОСОБА_9 , щоб пришвидшити роботу, лишалося ще прольотів 10-11 прокосити. Косили, порушуючи техніку безпеки, підійнявши захисний щиток та збільшивши довжину ліски. У ОСОБА_7 ліска була випущена приблизно по 30 см з кожної сторони та збільшена потужність бензинової коси на повну. ОСОБА_7 йшов по узбіччю, а ОСОБА_9 йшов внизу. Коли ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_9 на 4-5 метрів, ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_9 присів. ОСОБА_7 покинув бензинову косу, підійшов до ОСОБА_9 , спитав, що трапилося. Той відповів, що щось прилетіло (вдарило) йому по голові. ОСОБА_7 побачив на голові у ОСОБА_9 прямокутну рану 15х15 мм. ОСОБА_7 почав її оброблювати туалетним папером, після цього, приблизно через 2 хв., підійшов ОСОБА_11 . Жодної вм`ятини там видно не було, була лише невеличка ранка, але крові було багато. Після цього ОСОБА_7 докосив за ОСОБА_9 ділянку, яка була ще не покошена, це було 3-4 метри. Після цього всі зібралися та пішли на електропотяг. Йшли нормально, не сварилися. По приїзду прийшли до компресорної, поклали бензинові коси. ОСОБА_9 попросив не доповідати про те, що щось трапилося, сказав, що оформить побутову травму, скаже, що трапилася вдома. Причиною тому було те, що зранку ними було випито «по 5 крапель», тому він них ще був запах алкоголю. ОСОБА_7 і ОСОБА_9 скупалися, ОСОБА_7 надав йому допомогу і вони разом пішли на залізничний вокзал до автобусів. На залізничному вокзалі ще випили «по 100 грам». ОСОБА_9 сказав, що піде сходить в аптеку, а також купить собі пива. Вони попрощалися і ОСОБА_7 поїхав. Ввечері їх викликала поліція, пробули там приблизно 3 години. Наступного ранку о 07:20-07:30 за ОСОБА_7 заїхало два поліцейських і вони поїхали на місце події. З будинків навпроти викликали ще двох жінок. ОСОБА_7 їм все розказав та показав, де і хто знаходився, але він не знає, що ОСОБА_9 прилетіло в голову, чи то скло, чи то каміння (щебінь). Тоді слідчий оформлював якісь документи, якийсь протокол, ОСОБА_7 та жінки в них розписувалися. Допит ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відбувався в поліції.

Після цього вони приїхали в ДЕПО, поліція також приїхала. Бензинові коси привели до ладу, захисні щитки опустили донизу, їм принесли маски, оскільки покіс трави здійснювався в окулярах, та їх шапочки. Потім їх два дні до 12-ї ночі сварив директор ДЕПО, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 писали по 8-10 пояснювальних записок, керівник змушував переписувати. Пізніше директор ДЕПО ОСОБА_14 зібрав представника профсоюзу, інспектора з охорони праці, правового інспектора, начальника. Вони виїжджали на місце події і казали ОСОБА_7 косити і потрапляти у щось на землі (відтворити події). Директор таким чином проводив своє розслідування. ОСОБА_7 косив траву, проходив 5-6 разів на відстані від правового інспектора, який стояв за кюветом, в 6-7 метрах і казав, що каміння дійсно відлітає. Після цього директор ДЕПО змусив ОСОБА_7 та ОСОБА_11 написати заяву про звільнення. Вони знайшли причину та ОСОБА_11 було підписано заяву про звільнення, а ОСОБА_7 ще деякий час працював, оскільки в нього був вже пенсійний вік. Потім ОСОБА_7 сказали написати заяву про звільнення у зв`язку з виходом на пенсію. ОСОБА_7 звільнився, оскільки розумів, що якщо не звільниться сам, то директор ДЕПО його змусить це зробити, знайде причину. ОСОБА_9 написав таку саму заяву про звільнення, однак директор її відразу не підписав, щоб зробити це у будь-який момент. У зв`язку з отриманою раною ОСОБА_9 знаходився на лікуванні у м. Лиман. ОСОБА_9 там прооперували. ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_7 та попросив фінансової допомоги на операцію, ОСОБА_7 відправив йому 2000 грн. допомоги. Після цього ОСОБА_7 їздив провідувати ОСОБА_9 , передав йому кошти на лікування, зібрані від працівників підприємства, а також ще 4000 грн. від себе по-дружньому.

Через 1,5 роки знову їх почав турбувати директор ДЕПО, висунув версію, що ОСОБА_7 кинув каміння в ОСОБА_9 , після чого останній змінив свої покази. ОСОБА_7 вважає, що на ОСОБА_9 почали здійснювати моральний тиск, щоб відповідальність за даний нещасний випадок понесло не ДЕПО.

ОСОБА_7 влаштувався після цього працювати на завод. Останній слідчий експеримент проводили без ОСОБА_7 ОСОБА_7 на відео помітив, що ліска була короткою, по 10 см і бензинова коса працювала в половину потужності. А ОСОБА_7 зазначає, що завжди працював на повну потужність бензинової коси, оскільки треба було встигати на електричку. Що саме відлетіло в ОСОБА_9 , ОСОБА_7 невідомо.

Через 2 роки ОСОБА_7 зателефонував слідчий з м. Торецьк і спитав дозволу провести слідчий експеримент, ОСОБА_7 не заперечував. Однак на слідчий експеримент ОСОБА_7 ніхто не викликав, тому його провели без ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 викликали до прокуратури, прокурор провів бесіду з ним і запропонував погодитися на ст. 128 КК України. Після цього ОСОБА_7 приїхав з адвокатом і справу перекваліфікували на ст. 121 КК України.

До даної події ОСОБА_7 працював разом з ОСОБА_9 впродовж 8-10 років, дружили, допомагали одне-одному вдома. В день події ОСОБА_7 і ОСОБА_9 не сперечалися, посміхалися, сміялися, разом їхали в електричці і йшли разом додому. Подія відбулася в той день об 11:37 годині, а об 11:45 всі втрьох вже пішли на електричку.

Працювати планували того дня до 12:00, тому всі поспішали зробити свою роботу. На думку ОСОБА_7 ОСОБА_9 отримав тілесне ушкодження внаслідок того, що щось відлетіло, але що саме і яким чином це сталося - йому невідомо. ОСОБА_7 і ОСОБА_9 того дня були в бейсболках. Після отримання ОСОБА_9 тілесного ушкодження на його бейсболці ОСОБА_7 побачив невеличку дірочку, але на думку ОСОБА_7 дана дірочка з місцем тілесного ушкодження у ОСОБА_9 не збігалися, і дірочка була зроблена набагато раніше. Інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 . ОСОБА_7 не бачив. Про вживання алкоголю нікого не повідомили, оскільки боялися, що одразу виженуть обох з роботи.

Під час службового розслідування на підприємстві ОСОБА_7 пояснив події того дня так само, як і в суді. Сказав, що ОСОБА_9 щось відлетіло внаслідок роботи бензинової коси. Сам ОСОБА_9 не повідомляв ОСОБА_7 яким чином він отримав травму, сказав, що оформить в лікарні побутову травму, отриману вдома. Потерпілий, на думку обвинуваченого, обмовляє саме його, тому що його примусили на роботі та в прокуратурі.

Незважаючи на займану обвинуваченим ОСОБА_7 позицію, що виразилась у не визнанні своєї винуватості у вчинені інкримінованому йому кримінального правопорушення, показання обвинуваченого, суперечать іншим доказам по справі, які в повній мірі підтверджують винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, а саме:

Проказам потерпілого ОСОБА_9 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який повідомив, що знайомий з ОСОБА_7 близько 10 років, до нещасного випадку перебували у дружніх відносинах.

Того дня ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 отримали завдання від майстра, розписалися в інструктажі, взяли інструмент, отримали паливо, рушили на ст.Костянтинівка на електричку щоб дістатися на перегін ст. Кривий Торець - ст. Щербинівська, де необхідно було косити траву.

На місце прибули близько 08:00 ранку. Роботи з покосу трави здійснювалися з двох сторін, ліворуч був ОСОБА_9 , а праворуч ОСОБА_7 . ОСОБА_11 стояв попереду них зі сторони ОСОБА_7 приблизно в 10 м, оскільки був сигналістом.

Їх завданням було якнайшвидше покосити ділянку, оскільки планувався об`їзд залізничної дороги керівництвом, ОСОБА_7 після покосу своєї дільниці, перейшов на дільницю ОСОБА_9 , щоб допомогти йому. Після того, як ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_9 приблизно на 5-6 м, це було біля 16 опори, ОСОБА_9 заглушив бензинову косу, оскільки та дуже нагрілася. ОСОБА_9 заліз нагору до ОСОБА_7 . Останній почав сваритися на нього через те, що той не косив траву під саму землю і дуже повільно працює. ОСОБА_9 наполягав на тому, що буде робити так, як правильно. ОСОБА_7 розсердився, взяв з землі маленький камінчик і кинув його у ОСОБА_9 , але не влучив. Потім він взяв другий камінчик і знову кинув його у ОСОБА_9 . Останній побачив, що камінь летить йому в обличчя, тому відвернувся, але камінь потрапив йому у тім`яну частину голови. Поряд з ними нікого не було, на протилежному боці стояв ОСОБА_11 , але він розмовляв по телефону, тому чи бачив він те, що відбулося - невідомо. Крім ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на дій ділянці нікого не було.

Після влучання каміння в голову ОСОБА_9 , ОСОБА_7 усвідомив, що зробив і вибачився перед ним, сказав, що не хотів. Почав надавати потерпілому першу допомогу, оскільки з його голови потекла кров. Через 2 хв. підійшов ОСОБА_11. Від удару камінчиком на кепці потерпілого виникла невеличка дірочка.

ОСОБА_9 роботу вже не продовжував, ОСОБА_7 самостійно докосив. Після того електричкою приїхали на роботу приблизно о 13:30, поклали інструмент, сказали майстру, що вони закінчили роботу, скупалися і всі пішли додому.

На роботі нікому про даний випадок не розповідав через те, що ОСОБА_9 вважав, що це несерйозна рана. ОСОБА_7 просив ОСОБА_9 не казати, що це він зробив йому травму, просив сказати, що це відлетів камінчик від бензинової коси. ОСОБА_7 боявся, що його посадять у тюрму.

Приблизно після 15:00, йдучи до автостанції ОСОБА_7 запропонував йому випити за примирення. Вони випили мінімум по 150 грам під мостом (Південний шляхопровід), неподалік від автостанції в м. Костянтинівка. ОСОБА_7 пішов на свій автобус, а ОСОБА_9 випив ще склянку пива.

Після 15:00 години ОСОБА_9 відчув погане самопочуття. Автобусом доїхав до травмпункту Костянтинівської міської лікарні №5 (на проспекті Ломоносова), там йому зробили рентгенівський знімок, після чого лікарі викликали поліцію самостійно. ОСОБА_9 сказав лікарям, що травма трапилася вдома, внаслідок покосу трави. Про те, що це трапилося на роботі ОСОБА_9 не казав, оскільки не хотів зайвих проблем на роботі, а також його про це просив ОСОБА_7 .

В лікарні ОСОБА_9 поставили діагноз: перелом тім`яної кістки. Там йому зашили рану, викликали санітарну авіацію та відправили лікуватися у м. Лиман. ОСОБА_9 зателефонував сестрі, вона приїхала і ОСОБА_9 відвели у неврологічне відділення обласної лікарні м. Лиман. В м. Лиман ОСОБА_9 також сказав лікарям, що отримав травму вдома. В м. Лиман ОСОБА_9 прооперували, видалили пошкоджену кістку, наклали біоматеріал і зашили. Таким чином з 08 серпня 2018 року ОСОБА_9 знаходився на лікарняному у лікарні. В м. Лиман поліцейські відвідували ОСОБА_9 , однак лікарі їм забороняли спілкуватися. Перші слідчі дії були проведені слідчим у м. Костянтинівка приблизно через 3 місяці після виписки з лікарні, яка відбулася приблизно у кінці листопада.

Коли ОСОБА_9 спробував сказати, що отримав травму вдома, слідчий його попередив, щоб він не брехав, оскільки ОСОБА_7 вже повідомив, що травма відбулася на робочому місці від коси. ОСОБА_9 не знав, що в день нещасного випадку ввечері ОСОБА_7 забирали до поліції з метою допиту. ОСОБА_9 дізнався про це потім. Коли ОСОБА_7 відвідував ОСОБА_9 у лікарні, він просив потерпілого сказати, що травма відбулася від роботи бензинової коси, а не внаслідок його дій.

ОСОБА_9 виїжджав на місце події зі слідчими Торецького ВП.

Пояснення щодо нещасного випадку адміністрації свого підприємства, а саме начальнику підприємства ОСОБА_14 , начальнику з охорони праці ОСОБА_15 , голові профсоюзного комітету ОСОБА_16 начальнику вагонної служби Вагонного господарства з Управління обласного ДЕПО, ОСОБА_9 писав вже після того, як його виписали з лікарні м. Лиман. Пояснення писалися комісії з охорони праці, яка розглядала нещасний випадок на виробництві.

В поясненнях Начальнику вагонної служби Вагонного господарства з Управління обласного ДЕПО у грудні 2018 року зазначив, що травму отримав саме внаслідок дій ОСОБА_7 , а не від роботи бензинової коси.

Матеріальні вимоги до ОСОБА_7 ОСОБА_17 вирішив пред`явити тільки через 2 роки після нещасного випадку у 2020 році, після того, як ОСОБА_7 попросив його укласти мирову угоду, за умов, що ОСОБА_9 напише, що ОСОБА_7 ні в чому не винен. ОСОБА_9 вимагав з ОСОБА_7 50000 грн., останній сказав, що наразі в нього таких коштів немає, тому він подумає щодо цього. Під час лікування у м. Лиман ОСОБА_17 отримав безготівкову одноразову допомогу на лікування від підприємства у розмірі 2400 грн., потім ще виплатили кошти за лікарняний. Крім того, хлопці з роботи приїздили та привозили також якісь кошти на лікування, які зібрав колектив, а ОСОБА_7 особисто від себе тоді надав ОСОБА_9 на лікування 2000 грн. Приблизно через 2 місяці ОСОБА_7 надав ОСОБА_9 на лікування ще 4000 грн.

Показами свідка ОСОБА_11 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що з ОСОБА_9 і з ОСОБА_7 працював разом на одному підприємстві, тому були знайомі і перебували у робочих відносинах. Раніше ОСОБА_11 більше року пропрацював у ППО СП Костянтинівському вагонному ДЕПО зварником. Вони з ОСОБА_7 одного дня працювали разом, ОСОБА_11 був сигналістом під час покосу трави вздовж рейок.

Покіс трави того дня відбувався у серпні 2018 року поблизу виїзного світлофора приблизно за 300 м до мосту у селищі Щербинівка Донецької області. В той день ОСОБА_11 на роботі отримав наряд бути сигналістом у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які косили траву. До безпосереднього місця роботи доїхав електропоїздом. На місці роботи були лише ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . З собою мали сумки, бензин, масло, дві бензинові китайські коси на лісці та їжу. Після прибуття на місце роботи всі втрьох поснідали, при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 випили вдвох невеличку пляшку алкоголю (менше 0,5 л). Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли косити траву, а ОСОБА_11 повинен був бути неподалік від них і подати їм звуковий сигнал, якщо їхатиме поїзд. ОСОБА_11 стояв спиною до світлофора, ОСОБА_9 косив ліворуч від нього і, відповідно від рейок, а ОСОБА_7 праворуч.

Вони косили приблизно хвилин сорок, потім відпочили, залили паливо і почали далі косити. Того дня їх відправили на зміну на цілий день, але так було заведено, що якщо з роботою впоралися раніше, то можна було повертатися додому. Тому коли ОСОБА_7 докосив швидше свій відрізок роботи (кінцева точка покосу в той день була до мосту), він перейшов на сторону ОСОБА_9 та почав косити траву, йдучи йому назустріч, щоб було швидше.

ОСОБА_11 перебував поблизу мосту, приблизно в 30 метрах ліворуч від ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , та праворуч від залізничного полотна. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 косили, однак ОСОБА_11 знаходився в такому місці, що не міг їх бачити, а тільки чув звук бензинових кіс, жодних розмов чи сварок між ними він не чув. Після чого ОСОБА_11 почув, що припинилося гудіння бензинових кіс, при чому зрозуміти, чи одночасно вони припинили гудіти, чи по черзі, він не зміг. Приблизно за 10 секунд ОСОБА_11 вийшов на рейки на відстані приблизно 27-30 м і побачив, що ОСОБА_9 сидить на рейках поруч з насипом і тримається правою рукою за праву частину голови.

Приблизно за 2-3 хвилини ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_9 та побачив на голові невелику рану розміром приблизно 4 мм, з якої йшла кров, а ОСОБА_7 стояв поруч з ним. Візуально не було видно, що у ОСОБА_9 пробита голова, здавалося, що це просто подряпина. ОСОБА_9 і сам так вважав та казав на той момент. Крім того у ОСОБА_9 була сіра бейсболка з невеличким ушкодженням та залишками крові в районі ушкодження голови.

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 при цьому не розмовляли між собою. Жодних розмов між ними ОСОБА_11 не чув. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_11 , що йому прилетіло каміння у голову, певно що з-під бензинової коси. Після цього ОСОБА_11 промив ОСОБА_9 рану туалетним папером, змоченим водою, ОСОБА_7 стояв при цьому поруч мовчки.

Після цього всі втрьох припинили роботу, зібрали свої речі та пішли на станцію, де чекали потяг приблизно 15 хвилин. На електропотязі всі втрьох поїхали до Костянтинівського ДЕПО, де кожен пішов на свою дільницю роботи. ОСОБА_11 пішов до цеха доповісти начальнику котельної, що все гаразд. Про випадок травмування ОСОБА_9 вже поблизу ДЕПО просив нікому не казати, оскільки вважав, що то дрібниця і не хотів, щоб з цього приводу на них сварилося керівництво. Можливо переживав через вживання ним та ОСОБА_7 алкоголю за сніданком.

Через декілька днів після цього випадку, коли ОСОБА_9 відвезли до лікарні, керівництво ДЕПО з`ясувало, що сталася травматична подія. В кабінеті директора ДЕПО від нього ОСОБА_11 вперше почув версію, що ОСОБА_7 кинув у ОСОБА_9 камінь, внаслідок чого травмував останнього. ОСОБА_11 почали сварити за те, що він вчасно не повідомив про дану подію, внаслідок чого всі окремо писали по 8-9 пояснювальних записок на ім`я директора ДЕПО і у міськвідділі поліції. ОСОБА_11 зазначив, що у пояснювальних записках писав те саме, про що розповів на допиті в суді.

Показами свідка ОСОБА_18 , у оскарженому вироку свідок зазначений як ОСОБА_12 , що є очевидною опискою, підтверджується іншими матеріалами справи, яка не змінює суті судового рішення, та яка може бути виправлено за заявою учасників кримінального провадження, у разі їх зацікавленості у цьому. Надалі в ухвалі апеляційного суду прізвище свідка вказуватиметься правильно ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_18 , у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що давно знає ОСОБА_7 раніше працювали разом напарниками, однак у різні зміни. Потерпілого ОСОБА_9 також знає з роботи, але гірше, ніж ОСОБА_7 . Почав працювати у ППО СП Костянтинівському вагонному ДЕПО з лютого 1994 року на посаді слюсаря. Покосом трави бензиновими косами Husqvarna, Jonsered, та косами китайського виробництва на підприємстві займався з 2006 року, після того, як пройшов відповідні курси. Покосом трави займався з 2006 року до 2020 року. Довжина тримера на бензинових косах може сягати приблизно від 15 см до 18 см, що передбачено технічними умовами, про які зазначено в техпаспорті бензинової коси та про що повідомляли на курсах. Якщо довжина тримера на бензинових косах буде вдвічі більшою за 15 см з кожної сторони (тобто 30 см з однієї і 30 см з іншої сторони), то ліска буде плутатися і покіс трави здійснити буде неможливо.

Cвідок ОСОБА_18 08.05.2020 на слідчому експерименті був стажистом та косив траву бензиновими косами на перегоні за ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатом слідчого експерименту було встановлено, що під час покосу трави бензиновими косами від ліски каміння не може відлетіти. За майже 15-річний стаж роботи над покосом трави траплялися випадки відкидання дрібного каміння (не більше 5 мм) та сухостою на робоче взуття ОСОБА_18 внаслідок роботи бензинової коси. При цьому зазначив, що на тримерній головці коси стоїть захисний щиток. При косінні трави передбачені наступні засоби захисту: захисний щиток на головці коси, який захищає обличчя та лобову частину голови (приблизно до середини голови), а також робочі чоботи. Суха трава та дрібне каміння під час покосу могли підійматися приблизно на 20 см, не вище.

Свідок ОСОБА_18 не допускав можливості того, що під час покосу на 5-6 метрів може відлетіти шматок палки чи каміння.

На слідчому експерименті був макет, схожий на чоловіка, висотою 170-180 см, довкола якого ОСОБА_18 здійснював покіс трави з метою з`ясування, чи відлетить щось у макет. В область голови на макеті під час слідчого експерименту нічого не відлітало.

ОСОБА_18 зазначив, що неможливо підібрати відповідний кут, предмет, довжину тримера, а також прицілитися так, щоб на відстані 5-6 метрів якийсь предмет відлетів і потрапив людині в голову та пробило кістку голови.

Показами свідка ОСОБА_19 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що ОСОБА_7 і ОСОБА_9 знає, оскільки працюють на одному підприємстві, при цьому з ОСОБА_9 вони працюють разом у компресорній, тому більше спілкується з ним. Факт травмування потерпілого ОСОБА_9 відбувся у серпні 2018 року. ОСОБА_19 знаходилася на робочому місці у компресорній. В той день потерпілий та обвинувачений знаходилися на перегоні, займалися покосом трави. Побачила їх в районі приблизно з 13:00 до 15:00 після того, як вони повернулися в ДЕПО. ОСОБА_19 при цьому знаходилася в кімнаті машиніста, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 лише вдвох пройшли повз у передбанник. Впродовж 15-30 хвилин ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_19 з проханням надати аптечку. ОСОБА_19 була тоді дуже зайнята роботою, тому просто надала аптечку і не поцікавилась навіщо вона йому. Після цього ОСОБА_9 не повернув аптечку, а просто залишив її у передбаннику на підвіконні. Про те, що трапилося ані ОСОБА_9 , ані його напарник ОСОБА_7 нічого не сказали, тому ОСОБА_19 не надала великого значення тому, навіщо потрібна була аптечка. Після отримання аптечки приблизно через 30-40 хвилин ОСОБА_19 бачила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли разом у напрямку виходу з роботи, тому зробила висновок, що вони пішли додому. На думку ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували у дружніх відносинах. Після цього ОСОБА_19 довгий час не бачила та не спілкувалася з ОСОБА_9 , оскільки той близько 2-3 місяців лежав у лікарні. Після виходу з лікарні ОСОБА_19 спілкувалася з ОСОБА_9 , який казав, що травму йому наніс ОСОБА_7 , кинувши в нього каміння.

Показами свідка ОСОБА_20 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 особисто не знайома. ОСОБА_9 поступив до травматологічного відділення 08.08.2018 року о 15:35 години самостійно, був один, у свідомості, щодо обставин травми пояснив, що самостійно косив траву бензиновою косою біля будинку (якого будинку не пояснював), відскочило каміння та вдарило його в область голови. Скаржився на рану на голові, головний біль та нудоту. Йому поставили діагноз закрита черепно-мозгова травма та направлено в місто Лиман в травматологію для подальшого дослідження та лікування. Перед направленням до обласної лікарні ОСОБА_9 була оброблена рана на голові, зроблено знімки черепа, виміряно артеріальний тиск, а також зроблено тест на вміст алкоголю в крові. Візуально ОСОБА_20 не побачила в ОСОБА_9 ознак алкогольного сп`яніння. Про даний випадок ОСОБА_20 за допомогою телефонного зв`язку повідомила капітана Костянтинівського відділення поліції Айдамову. Після звернення потерпілого до травматологічного відділення, через деякий час приїхав його начальник. Він підтвердив слова ОСОБА_9 , що травма сталася в неробочий час не на підприємстві. ОСОБА_21 попросили зробити запис у медичному журналі про те, що травма ОСОБА_9 дійсно побутова. Приїзд начальника ОСОБА_9 ОСОБА_21 викликав у ОСОБА_20 підозри щодо недостовірності даних про те, що травма була саме побутова, а не на підприємстві. Однак записи в медичному журналі здійснюються зі слів потерпілої особи, тому було записано, що травма побутова.

Показами свідка ОСОБА_22 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 особисто знайомий, познайомилися на роботі, перебуває з обома в нормальних стосунках. Були випадки, коли ОСОБА_22 разом з ОСОБА_7 косили траву бензиновими косами. Свідок повідомив, що в день, коли ОСОБА_9 отримав травму, він знаходився у Вагонному ДЕПО, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повернулися з покосу трави на перегоні. Вони приїхали електропоїздом в районі 13:20-13:30, пішли до бані, а після пішли додому. Коли ОСОБА_22 повернувся до компресорної, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були у бані, переодягалися. Потім ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вийшли з бані та компресорної станції у чистому одязі, попрощалися на відстані 2-3 м і пішли додому. Жодних ушкоджень у них ОСОБА_22 візуально не побачив. Однак після цього працівниця ДЕПО ОСОБА_23 розповіла, що ОСОБА_9 просив у неї перекис водню для дезінфекції якоїсь рани на голові. Саме на покосі трави з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ще був сигналіст ОСОБА_24 , прізвище його не пам`ятає. За час своєї роботи ОСОБА_22 здійснював покіс трави бензиновими косами (кущоріз/тример) з ліскою, має стаж у цьому 2-3 роки. Випадків, щоб від покосу трави бензиновими косами відлітало велике та маленьке каміння та травмувало людей у ОСОБА_22 не було та про такі він не чув, однак трава дійсно летить у різні боки. ОСОБА_22 іноді косив залізничні насипи.

Показами експерта ОСОБА_25 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що робив Висновок №46 судово-медичної експертизи ОСОБА_9 . За результатом висновку тілесне ушкодження у ОСОБА_9 утворилось від ударної дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, яким міг бути фрагмент гравійного покриття насипу залізничного полотна. Гострі предмети не залишають вдавленої поверхні.

Вихідними даними для висновку були дані про фрагмент гравійного покриття, про який при обстеженні повідомив ОСОБА_9 , що саме він був або міг бути травмуючим для потерпілого. При цьому ОСОБА_9 не повідомляв ОСОБА_25 про характеристики такого фрагмента: форму, розмір, вагу. ОСОБА_25 роз`яснив, що предмет може бути і великим, але травмуюча поверхня може бути у розмірах близько 4 см. Такими можуть бути край столу, край цеглини, сучок тощо. Однак на підставі тих даних, які мав експерт при проведенні експертизи - індивідуальних рис такого предмета він визначити не зміг.

ОСОБА_25 зазначав, що є науково визначене поняття в методичних рекомендаціях про характеристики тупих предметів, під який міг підпадати фрагмент гравійного покриття насипу залізничного полотна, при цьому індивідуальні властивості травмуючого предмету не відобразилися або не були описані медичними працівниками.

ОСОБА_25 наголошував, що травма у ОСОБА_9 утворилася внаслідок дії тупого предмета, однак яким чином цьому предмету було надано прискорення - це суто технічне питання, це міг бути кинутий предмет, удар предметом в тіло людини, пневматичне прискорення, вільне падіння тупого предмета тощо, однак це не є медична сторона питання. ОСОБА_25 вважає, що при падінні можуть утворитися скроневі чи потиличні травми, а тім`яні при падінні не утворюються, тим паче вдавлені переломи.

Метою слідчого експерименту, на думку ОСОБА_25 , було відтворити такі обставини, при яких бензинова коса могла надати прискорення тупому предмету з обмеженою поверхнею, однак такий слідчий експеримент не вдався. ОСОБА_25 зазначив, що на підставі відсутності технічних та трасологічних знань, він прийшов до висновку, що каміння не може відлетіти від тримеру бензинової коси.

ОСОБА_25 зазначав, що розмір рани в 4 см було зафіксовано вже після оперативного втручання. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , ОСОБА_26 вважає, що напрямок даного травмуючого впливу було здійснено з права наліво і трохи зверху вниз.

Крім того вина підтверджується письмовими доказами.

Рапортом ст.інспектора чергового СРПП № 4 Костянтинівського ВП ГУНП України в Донецькій області згідно якого 08.08.2018 року до чергової частини надійшло повідомлення з травмпункту про звернення ОСОБА_9 за медичною допомогою.

Витягом з ЄРДР, згідно якого відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 08.08.2018 за № 0000858 та розпочате досудове розслідування.

Протоколу огляду місця події від 12.12.2018 з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого місцем огляду є відкрита ділянка місцевості залізничного полотна, перегону «Кривий Торець - Фенольна» 16 км, 1 пікет, що розташований в 30 м від будинку АДРЕСА_3 . В ході огляду був оглянутий загальний вид цієї відкритої ділянки місцевості, за допомогою мобільного телефону були встановлені координати цієї місцевості, які становлять «48023'56"» с.ш. «37047'3"» в.д. Під час огляду встановлено, що по вказаній ділянці місцевості проходять залізничні колії в двох напрямках, з обох боків наявні невеликі яри глибиною 3 м. На залізничних шляхах та навколо них знаходиться каміння щебеню різної форми.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2018, який проводився з участю потерпілого ОСОБА_9 , згідно якого на місці події потерпілий розповів і показав, де біля 16 км, внизу полотна, він знаходився під час сварки з ОСОБА_7 . Потім за допомогою статиста ОСОБА_9 показав місце, де на відстані 6 м від нього стояв ОСОБА_7 , коли між ними виникла сварка. Далі, потерпілий ОСОБА_9 помінявся містами із статистом та показав, як ОСОБА_7 , знаходячись на своєму місці, нагнувся та взяв в руки каміння. Потерпілий ОСОБА_9 , тримаючи в руках каміння, показав, як ОСОБА_7 кинув в нього це каміння. Далі потерпілий ОСОБА_9 повернувся на своє місце та показав як він ухилився від каміння, яке кинув в нього ОСОБА_7 . В подальшому, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що коли каміння попало йому в потиличну частину голови, він присів на землю, взявся за голову та відчув, що з рани тече кров. Далі, за допомогою статиста потерпілий ОСОБА_9 показав місце, де за залізничним полотном стояв ОСОБА_27 , в той час коли ОСОБА_7 кинув в нього каміння.

Згідно наявної інформації з КНП «Багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 14.05.2019 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 08.08.2018 о 15:35 год. звертався до травмпункту травматологічного відділення КУ «ЦРЛ» із травмою голови. ОСОБА_9 був обстежений і направлений на стаціонарне лікування в ОТЛ м.Лиман.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.02.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського міського суду Донецької області від 18.01.2019 року в приміщенні Комунального клінічного лікувально - профілактичного закладу охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня», який розташований в м.Лиман за адресою: вул.Костянтина, Гасієва, 36А, у присутності уповноваженої особи - архіваріуса ОСОБА_28 була вилучена медична картка стаціонарного хворого № 973 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі заяви від 29.12.2018 потерпілий ОСОБА_9 надав робітникам поліції свою медичну амбулаторну картку № 01-39968 для проведення судово - медичної експертизи.

Висновком експерта № 46 від 26 червня 2019 року під час вивчення медичних документів ОСОБА_9 , 1977 року народження встановлено, що на час звернення за медичною допомогою та при подальшому лікуванні у потерпілого була виявлена відкрита черепно - мозкова травма у вигляді забійної рани м`яких тканин у правій тім`яній області, вдавленого осколкового перелому правої тім`яної кістки, гострої епідуральної гематоми правої тім`яної області, забою головного мозку середнього ступеню.

Дані тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, яким міг бути фрагмент гравійного покриття насипу залізничного полотна, можливо у термін, вказаний потерпілим. У властивостях виявлених ушкоджень індивідуальні риси травмуючого предмету не відображені (або не описані).

Зазначені тілесні ушкодження, як небезпечні для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Експерт не виключає, що після отримання даної травми потерпілий міг виконувати самостійні цілеспрямовані дії, у тому числі говорити, самостійно пересуватися, надавати собі медичну допомогу, тощо.

Будь - які тілесні ушкодження на тілі людини, яка знаходиться в свідомості, викликають болісні відчуття.

Питання про вплив таких відчуттів на «здатність людини об`єктивно сприймати навколишнє середовище, давати будь - які пояснення» знаходиться поза межами компетенції судово - медичного експерта.

Згідно наявної інформації з регіональної філії «Донецька залізниця» від 18.07.2019 № - 2003/2969 щодо травмування ОСОБА_9 вбачається, що факт отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, який мав місце 08.08.2018 року під час виконання робіт з покосу трави, був взятий на облік структурним підрозділом «Костянтинівське вагонне депо» як нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом, про що складено акт № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 03.09.2018.

Повторно опитаний ОСОБА_9 по факту травмування, який відмовився від написання заяви щодо розслідування випадку травмування на виробництві та письмово повідомив, що тілесні ушкодження йому навмисно заподіяв ОСОБА_7 та його вчинок не пов`язаний з виробничими обов`язками.

Також під час судового розгляду у суді першої інстанції були дослідженні інші письмові документи та покази, які суд першої інстанції не врахував як докази, оскільки прийшов до висновку, що вони не доводять і не спростовують винуватість обвинуваченого, а саме: протокол огляду місця події від 09.08.2018, місцем огляду є приміщення компресорної структурного підрозділу «Костянтинівське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», яке розташоване в м.Костянтинівка Донецької області.

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 06.05.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського міського суду Донецької області від 14.04.2020.

-наказ (розпорядження) № 110/ос від 21.09.2010 на підставі якого ОСОБА_9 прийнятий на роботу.

-журнал інструктажів з питань охорони праці на робочому місці, відповідно до якого в тому числі з ОСОБА_9 проводились такі інструктажі;

-особова картка обліку, згідно з якою ОСОБА_9 під час виконання робіт був забезпечений спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту, також ОСОБА_9 видано карточку видачі інструментів робочим підсобно - допоміжної дільниці.

-посадова інструкція ОСОБА_9 ;

-посібник з експлуатації мотокос;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.03.2021 року на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 30.03.2021, згідно з яким у приміщенні СП «Костянтинівське вагонне депо», були вилучені документи які пов`язані з даною справою.

-акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 03.09.2018, складеного СП «Костянтинівське вагонне депо» відповідно до якого травмування ОСОБА_9 сталося з причини його особистої необережності;

-акт перевірки щодо запиту Костянтинівської місцевої прокуратури від 03.07.2019 відповідно до якого, після ознайомлення ОСОБА_9 з його правами під час проведення розслідування випадку травмування, що сталося з ним 08.08.2018 року, останній відмовився від написання заяви щодо розслідування випадку травмування на виробництві;

-лист Головного управління Держпраці у Донецькій області від 08.05.2019 № 09-13-3/3832-19 щодо розслідування нещасного випадку зі слюсарем - ремонтником СП «Костянтинівське вагонне депо» ОСОБА_9 , згідно з яким екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві від лікувально - профілактичного закладу або повідомлення про настання нещасного випадку від СП «Костянтинівське вагонне депо» до управління не надходило, розслідування не проводилось;

-висновок експерта № 76 від 16 липня 2020 року, згідно з яким, враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, експерт вважає, що вони не могли утворитися за обставин, викладених в ході проведення слідчого експерименту.

-висновок експерта № 5010 від 07.12.2022 яким встановлено, що роботи виконувані обвинуваченим ОСОБА_7 з покосу трави бензиновою косою на залізничному перегоні станцій «Кривий Торець - Фенольна» 16 км, що розташований в смт.Щербинівка м.Торецька Донецької області, не відноситься до категорії робіт з підвищеною небезпекою.

Пояснення свідка ОСОБА_29 , який повідомив суду першої інстанції, що ОСОБА_7 і ОСОБА_9 він не знає. Коли розпочинається весна і протягом літнього часу здебільшого, він здійснює покіс та прибирання трави ручними бензиновими косами. Навчання з покосу трави не проходив, всьому навчився самостійно. Стаж роботи з покосу трави має понад 7 років. Інструктаж з техніки безпеки проводиться на його підприємстві щоранку. ОСОБА_29 особисто ознайомлювався з письмовими інструкціями до бензинових кіс, з якими він працював, з приводу правил техніки безпеки. ОСОБА_29 зазначив, що виходячи з його практики та інструкцій по правилам роботи з бензиновими косами, покіс трави повинен здійснюватися на відстані не менше 10-15 метрів від інших людей. Принцип устрою бензинових кіс, якими ОСОБА_29 здійснював покіс трави наступний: двигун, дві ручки, захисний кожух, тример з ліскою довжиною від 15 до 20 см. Якщо довжина ліски менша - трава майже не коситься, а якщо більше - тоді ліска або сама скрутиться, або може накрутитися на редуктор (котушку). Використовувались котушки китайського виробництва, діаметр котушки приблизно 15 см. Від довжини ліски залежить потужність. Чим довша ліска, тим менша потужність двигуна. Косив зі швидкістю «на пів-газу». Бензиновими косами з іншою комплектацією він не косив. За час роботи під час покосу трави бувало таке, що могли маленькі камінчики відлітати на 1-2 метри в боки на висоту трохи вище колін. При виконанні покосу необхідно застосовувати маску або окуляри, чоботи (бажано брезентові), робочі рукавиці, звичайна робоча форма. Покіс трави здійснював по всьому місту, бувало, що косив на відстані 1-2 метри від стін житлових будинків, при цьому вікна в них внаслідок покосу трави жодного разу не розбивалися. Біля автомобілів косив на відстані приблизно 60 см і жодного разу автомобілі пошкоджені не були. Внаслідок покосу трави вбік на 20-40 см можуть відлітати невеличкі камінчики. Декілька разів ОСОБА_29 косив поблизу залізничних насипів, покритих гравієм або щебенем, однак самі насипи він не косив. Про випадки нанесення будь-яких ушкоджень автомобілям та їх склу внаслідок відбивання будь-яких дрібних предметів (камінчиків, тощо) під час здійснення покосу трави бензиновою косою ОСОБА_29 невідомо, в його практиці такого не було.

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставними та надуманими доводи апеляційної скарги, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку не дав належну оцінки показам свідків, а потерпілий ОСОБА_9 обмовляє обвинуваченого, і покази свідків та обвинуваченого разом з письмовими доказами по справі спростовують версію потерпілого.

Версія обвинуваченого, що косіння бензиновими косами з подовженою довжиною ліски до 30 см. та піднятим захисним щитком за максимальною потужністю двигуна могло жбурнути каміння від землі та потрапити в голову потерпілому, чим спричинити перелом черепу не узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , які своїми показами спростовували можливість відлітання каміння від коси на таку відстань та висоту. Відтворення можливості таких подій під час слідчого експерименту у матеріалах справи відсутні та стороною захисту під час судового розгляду не доведено. А тому доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції належним чином не перевірялась версія обвинуваченого про ймовірність відлітання каміння з мотокоси і настання таких тілесних ушкоджень, як у потерпілого по даній справі, є безпідставною.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку не надав оцінки показам свідка ОСОБА_11 , є безпідставними та спростовуються оскаржуваним вироком, згідно якого суд оцінивши покази свідка ОСОБА_11 разом з іншими показами свідків, потерпілого, обвинуваченого та письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні з точки зору належності, допустимості та достовірності і прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 винний у вчиненні кримінального правопорушення і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Таке джерело доказів, як покази свідків чи інших учасників по справі, суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні. Якщо зі змісту технічних записів судових засідань випливає, що показання свідків викладено у вироку з достатньою повнотою, без зайвої деталізації, відображено сутнісну (змістовну) складову показань, що має значення для встановлення судом обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні за приписами ст. 91 КПК, то це свідчить про відсутність порушень вимог кримінального процесуального законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги, що свідок ОСОБА_11 є єдиним стороннім очевидцем події, щодо обставин події та механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 і його покази у суді повністю підтверджують покази обвинуваченого ОСОБА_7 та спростовують версію потерпілого, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Оскільки покази цього свідка підтверджують факт отримання тілесних ушкоджень потерпілим під час виконання робіт з покосу трави. Сам момент спричинення тілесних ушкоджень свідок не спостерігав. При цьому ОСОБА_11 не давав жодних показань щодо використання обвинуваченим мотокоси на великій швидкості, з відкритим захисним кожухом та довжиною ліски тримеру 30 см.

Твердження апелянта, що свідок вказував, що після травмування побачив, що потерпілий присів та тримається за голову, а обвинувачений знаходиться на відстані 5-6 м від нього та йшов у його бік 1-2 хвилини, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_11 , згідно наявної аудіо фіксації судового засідання повідомив, що коли він почув, що мотокоси заглохли, він через 10 секунд піднявся на височину та побачив потерпілого, той тримався рукою за голову, а обвинувачений знаходився поряд з ним і потім ОСОБА_11 йшов до них відстань приблизно 30 метрів, 5-10 хвилин, після уточнення запитання, вказав, що можливо йшов декілька хвилин, точно не пам`ятає оскільки подія трапилась давно. Також свідок не повідомляв у судовому засіданні першої інстанції, що ОСОБА_30 казав, що прилетіло каміння, напевно від коси, та що у свідка не було сумніву, щодо іншого механізму утворення травми у потерпілого. З зазначенням, що йому у ногу прилітало каміння від мотокоси та був сильний біль та синиць. Натомість свідок ОСОБА_11 пояснював, що обвинувачений після інциденту мовчав і жодних версій про причини травмування потерпілого не висував, потерпілий повідомив свідку, що то був камінь можливо з мотокоси. А також свідок ОСОБА_11 пояснював, що йому по нозі попало шматочком сухої трави та було боляче і краще не підходити близько до коси, лахміття летить і боляче б`ється.

Також у своїх поясненнях суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 не вказував про зазначення в поясненнях керівництву про травмування ОСОБА_9 камінням, яке відскочило від коси, та про погрози звільненням з боку керівництва у випадку не написання пояснень з версією навмисного кидання каміння обвинуваченим.

Таким чином, показання ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показаннями саме потерпілого.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції визнав покази потерпілого ОСОБА_9 правдивими та такими, які узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження, при цьому не зазначивши, з яким саме доказами вони узгоджуються, є безпідставними та такими, що спростовуються оскаржуваним вироком суду, де судом окремо надано оцінку показам потерпілого зазначивши, що вважає їх правдивими із конкретизацією з якими саме доказами по справі вони узгоджуються.

Так судом першої інстанції у своєму рішенні вказано, що покази потерпілого узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи підтверджується, що у потерпілого виявлена відкрита черепно - мозкова травма у вигляді забійної рани м`яких тканин у правій тім`яній області, вдавленого осколкового перелому правої тім`яної кістки, гострої епідуральної гематоми правої тім`яної області, забою головного мозку середнього ступеню, які утворилися від ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, яким міг бути фрагмент гравійного покриття насипу залізничного полотна, можливо у термін, вказаний потерпілим, як небезпечні для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В ході огляду місця події була встановлена ділянка місцевості біля залізничного полотна, по обидва боки від якого знаходяться каміння щебеню.

Після чого на цій ділянці місцевості потерпілий в ході слідчого експерименту розповів і показав, як обвинувачений кинув в нього каміння, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, локалізація, механізм отримання та характер яких відповідає визначеним висновком СМЕ № 46 від 26.06.2019.

При цьому під час досудового розслідування та в ході судового розгляду версія сторони захисту щодо випадкового спричинення потерпілому тілесних ушкоджень не підтвердилася ані в ході проведеного слідчого експерименту від 08.05.2020 за участі свідка ОСОБА_12 , ані в ході допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_29 та ОСОБА_22 , які також не підтвердили можливість відлітання каміння від коси на таку відстань і висоту. Жодних інших об`єктивних даних, які б могли підтвердити версію захисту в ході судового розгляду не встановлено.

Судом першої інстанції у своєму рішенні оцінено первісні пояснення потерпілого щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень виключно пов`язані з тим, щоб приховати фактичні обставини від керівництва підприємства на якому працювали обвинувачений та потерпілий та від поліції, з метою захисту обвинуваченого, з яким у нього були дружні стосунки.

З такою оцінкою первісних пояснень потерпілого, та письмових доказів у яких потерпілий спочатку вказував, що травма побутова та отримав коли дома косив траву, що каміння відскочило від коси, погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги, що потерпілий ОСОБА_9 неодноразово змінював свої покази та вводив суд в оману, надававши покази, які суперечать матеріалам кримінального провадження, показам інших свідків, письмовим доказам є безпідставними.

Оскільки ОСОБА_9 неодноразово пояснював, чому він не одразу повідомив про дійсні обставини справи через дружні стосунки з обвинуваченим протягом 10 років, побоювання викриття факту перебування на роботі у стані алкогольного сп`яніння, вважаючи що у нього незначні тілесні ушкодження, а в подальшому через вмовляння ОСОБА_7 не розкривати істинні обставини події.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність суттєвих протиріч в показаннях потерпілого, які він давав після того, як повідомив, що саме обвинувачений спричинив йому тілесні ушкодження, які б давали підстави вважати, що потерпілий обмовив обвинуваченого з метою притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Оскільки показання потерпілого містять конкретний опис подій, є логічними, послідовними, об`єктивно підтверджуються та доповнюються ще письмовими доказами, а отже повністю спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не вчиняв вказаного кримінального правопорушення та доводи апеляційної скарги у цій частині.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_9 , змінив свої первинні покази будучи залежним від керівництва і під його тиском та зараз обмовляє обвинуваченого, та те, що з боку посадових осіб СП «Костянтинівське вагонне депо» та РФ «Донецька залізниця» є маніпуляція фактами та документами щодо обставин проведення розслідування цього нещасного випадку.

Під час допиту потерпілий пояснював, що правдиві показання про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 надав слідчій у м. Костянтинівна в листопаді 2018 року, тобто через 3 місяці після полії, а потім слідчій у м. Торецьк у грудні 2018 року, після чого у м. Торецьк слідчою за його участі було проведено слідчий експеримент на місці події, де він також розказав правду та відтворив обстановку та обставини вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого, його проведено 21.12.2018 в період час з 14:00 гол. до 14:40 год. з метою перевірки і уточнення відомостей, встановлених в ході допиту потерпілого ОСОБА_9 від 21.12.2018, тобто через 4 місяці після події. За цей час ОСОБА_9 не повідомляв, що до нього був здійснений тиск з боку посадових осіб СП «Костянтинівське вагонне депо» та РФ «Донецька залізниця».

Тому доводи апелянта, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б доводили обмову потерпілим обвинуваченого або тиск на потерпілого з боку посадових осіб СП «Костянтинівське вагонне депо» та РФ «Донецька залізниця».

Доводи апеляційної скарги, що протокол слідчого експерименту від 21.12.2018 року, проведений за участю потерпілого ОСОБА_9 під час проведення якого останній показав місце, де у нього та ОСОБА_7 виникла сварка, є недопустимими та належними доказами по справі є безпідставними, оскільки він повністю узгоджується як з показаннями потерпілого ОСОБА_9 так і з показаннями свідка ОСОБА_11 .

Доводи апеляційної скарги, що показання свідка ОСОБА_18 є недопустимими та належними доказами по справі є безпідставними, покази вказаного свідка оцінені судом відповідно до вимог КПК України в сукупності з іншими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги, що висновок судово-медичної експертизи № 76 від 16.07.2020 року, є недопустимими та належними доказами по справі не заслуговує на увагу, оскільки згідно оскаржуваного вироку, вказаний висновок судом першої інстанції був досліджений у судовому засіданні та суд прийшов до висновку, що не враховує його як доказ, оскільки прийшов до висновку, що він не доводить і не спростовує винуватість обвинуваченого.

Доводи сторони захисту, що зазначення знаряддям злочину саме каміння щебеню є припущенням сторони обвинувачення, є безпідставною, ця обставина підтверджується показаннями і потерпілого, і обвинуваченого, які під час допитів у суді першої інстанції стверджували про каміння щебеню з різницею у показаннях щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведені усі обставини, які підлягають доказуванню, а судом надано належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що обвинувачений, кинувши камінь в потерпілого на невеликій відстані від нього, діяв з непрямим умислом, тобто він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень будь-якої тяжкості, у тому числі і тяжкого, і хоча не бажав, але свідомо припускав їх заподіяти.

Між діями обвинуваченого, що виразились у киданні каміння в голову потерпілого та суспільно небезпечними наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння, є прямий причинний зв`язок.

Мотивом заподіяння тілесного ушкодження є раптово виниклі неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілим з приводу того, що потерпілий повільно виконує роботи по покосу трави та ОСОБА_7 приходиться виконувати його частину роботи.

За наведених обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги що оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими судом першої інстанції необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування проведені необхідні слідчі дії, як огляд місця події і проведення слідчих експериментів, також проведені експертизи, висновки яких надані суду стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження в процесі доведення обґрунтованості пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_7 обвинувачення. Крім цього, судом були допитані свідки, які перебували під присягою.

В даному випадку обґрунтованість висновків експертів, показань свідків, інших письмових доказів наданих стороною обвинувачення, а також, їх правова оцінка відповідно до вимог КПК України була надана судом при оцінці доказів в їх сукупності, достатності, достовірності та належності, викладена у вироку, що є предметом апеляційного оскарження.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування або зміну вироку, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 08 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000858 від 08.08.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч.1 ст.121 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді