ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1450/23 Доповідач - ОСОБА_1
Справа № 642/6073/23 Слідчий суддя - ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

представника власника майна - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ХНУПС ім. Івана Кожедуба - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001710 від 22.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 426-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на наступне майно:

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук;

- труби водопровідні, виготовлені з пластику сірого кольору марки «Koer» з датою виробництва 22.02.2022;

- конвектор марки «Ufo» з серійним номером 94;

- радіатори (батареї) марки «Uterm» у кількості 6 (шести) штук;

- труби водопровідні, виготовлені з пластику сірого кольору марки «Kan» з кранами «Koer»;

- котел дров`яний опалювальний типу булер`ян марки «Vezuvi» у кількості 2 (двох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 4 (чотирьох) штук;

- труби водопровідні, виготовлені з пластику сірого кольору марки «Koer»;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 3 (трьох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 3 (трьох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук.

Визначено, що зазначені речові докази необхідно зберігати за місцем їх знаходження, а саме в житловому приміщенні Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 228.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ХНУПС ім. І. Кожедуба - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту відмовити повністю.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, представник власника майна зазначає, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна здійснено без виклику представника власника майна.

Посилається, що прокурором порушено терміни звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Представник власника майна вважає, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає приписам частини 2 статті 171 КПК України.

Сам факт заборони користування арештованим майном унеможливить зберігання на ньому будь-яких слідів кримінального правопорушення.

Зазначає, що більшість арештованого майна не ідентифіковано належним чином у протоколі обшуку, та є власністю ХНУПС ім. І. Кожедуба.

Звертає увагу, що арештоване майно фактично є змонтованою системою опалення у підвалі будівлі навчального корпусу університету, де розташовані спеціальні та інші приміщення батальйону матеріально-технічного забезпечення ХНУПС ім. І. Кожедуба.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, прокурор до суду апеляційної інстанції не прибув, подав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та проводити її розгляд без участі прокурора.

За таких обставин, в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна - ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ТУ ДБР, розташоване у м. Полтава здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001710 від 22.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 426-1 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення, внесені до ЄРДР за наступними обставинами: військові службові особи ХНУПС ім. І. Кожедуба у період часу з 24.02.2022 по 23.10.2023 в умовах воєнного стану, перевищуючи свої службові повноваження, тобто, умисно вчинили дії, які явно виходять за межі наданих цим особам прав чи повноважень, а саме без відповідних дозволів зайняли будівельний об`єкт житлового комплексу, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 228, м. Харків, звідки відкрито викрали майно на загальну суму 14 135 569 грн, чим спричинили шкоду АТ «Трест-Житлобуд-1».

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16.10.2023 задоволено клопотання слідчого та надано слідчим слідчої групи та прокурорам групи прокурорів на проведення обшуку за місцем розташування адміністративних та житлових приміщень ХНУПС ім. І. Кожедуба за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 228 з метою відшукування та вилучення речей, що зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення тощо, а саме: електроінструменти, інструменти, монтажних пристосувань, побутової техніки, генераторів, сантехнічного обладнання, утеплювача, сухих будівельних сумішей, радіаторів опалення, металопластикових вікон та дверей.

Згідно протоколу обшуку від 20.10.2023, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.10.2023 в період часу з 12:52 год. до 17:36 год., слідчим другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві проведено обшук за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 228.

В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено майно, яке зазначене в клопотанні прокурора про арешт майна.

Постановою слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві від 21.10.2023 вилучене майно під час проведеного 20.10.2023 обшуку визнано речовими доказами по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001710 від 22.08.2023.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, прокурор посилався на те, що досудовим розслідування попередньо встановлено, що військові службові особи Університету у період часу з 24.02.2022 по 23.10.2022 в умовах воєнного стану, перевищуючи свої службові повноваження, тобто умисно, вчинили дії, які явно виходять за межі наданих цим особам прав чи повноважень, а саме без відповідних дозволів зайняли будівельний об`єкт житлового комплексу, який розташований за адресою: вул. Клочківська, 228 у м. Харкові, звідки відкрито викрали майно на загальну суму 14 135 569 гривень, чим спричинили шкоду АТ «Трест Житлобуд-1» на вказану суму.

Також прокурор зазначив, що у зв`язку із тим, що виявлені та вилучені в ході проведення обшуку речі зберегли на собі сліди злочинів, та містять інші дані, які будуть використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від 21.10.2023 вони визнані речовими доказами.

Зазначені виявлені речі та документи потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, дослідження з участю спеціалістів, забезпечення проведення судових експертиз.

З метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на виявлене та вилучене під час обшуку 20.10.2023 року майно.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування доведено, що вилучені речі мають відношення до кримінального провадження та їх повернення унеможливить досягти мети досудового розслідування, винні особи не понесуть покарання, а також враховуючи, що після повернення зазначених речей їх місце знаходження встановити буде неможливо, оскільки вони можуть бути знищені, втрачені, сховані, спотворені, а тому підлягають арешту.

З метою запобіганню зникненню, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя прийшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком слідчого судді щодо підстав для накладення арешту на майно, однак не погоджується зі способом обраного арешту, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину, а також з метою збереження вказаного майна та проведення відповідних експертиз.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити спосіб накладення арешту на вищевказані речові докази, з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що виявлене під час проведення обшуку 20.10.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем розташування адміністративних та житлових приміщень ХНУПС ім. І. Кожедуба, майно на яке прокурор просить накласти арешт є частиною опалювальної системи будівлі у цілому.

Заборона користування виявленим майном, яке є частиною системи опалювання у зимовий період не забезпечить збереження речових доказів, оскільки може призвести до його їх пошкодження, виходу з ладу, тощо.

Тобто у даному випадку такий спосіб забезпечення кримінального провадження як заборона користування арештованим майном не відповідає такий меті забезпечення кримінального провадження, як збереження речових доказів.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та обставини кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що арешт майна, а саме:

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук;

- труби водопровідні, виготовлені з пластику сірого кольору марки «Koer» з датою виробництва 22.02.2022;

- конвектор марки «Ufo» з серійним номером 94;

- радіатори (батареї) марки «Uterm» у кількості 6 (шести) штук;

- труби водопровідні, виготовлені з пластику сірого кольору марки «Kan» з кранами «Koer»;

- котел дров`яний опалювальний типу булер`ян марки «Vezuvi» у кількості 2 (двох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 4 (чотирьох) штук;

- труби водопровідні, виготовлені з пластику сірого кольору марки «Koer»;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 3 (трьох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 3 (трьох) штук;

- радіатори (батареї) марки «ISO 9001» у кількості 2 (двох) штук, яке є частиною опалювальної системи приміщень, шляхом заборони відчуження та розпорядження, без обмеження права користування буде розумним, співрозмірним та відповідатиме завданням арешту майна, а саме: забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна про недоведеність прокурором про наявність ризиків, та того, що частина арештованого майна є власністю університету, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про наявність правових підстав накладення арешту та підлягають перевірці під час досудового розслідування.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховуються, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 5 статті 426-1 КК України, а саме перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, тобто вилучене майно може мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а дійсні джерела його походження є предметом доказування, згідно зі статтею 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації дій.

Суд апеляційної інстанції враховує, що слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами статті 219 КПК України, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді, в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна про недотримання прокурором вимог щодо терміну звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно протоколу обшуку від 20.10.2023, слідчим проведено обшук в період часу з 12:52 до 17:36 год. навчального та житлового приміщення ХНУПС ім. І. Кожедуба, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 228, підвальне приміщення якого використовується для житла особового складу батальйону забезпечення та інші підрозділи ХНУПС ім. І. Кожедуба.

З матеріалів провадження вбачається, що обшук був проведений слідчим другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві 20.10.2023.

З клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 23.10.2023 засобами поштового зв`язку, яке 25.10.2023 надійшло до Ленінського районного суду м. Харкова.

Частиною 1 статті 115 КПК України встановлено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Частиною 7 статті 115 КПК України, крім іншого, передбачено, що якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту.

З огляду на викладене, строки звернення з клопотанням про арешт майна, прокурором дотримані.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді в частині способу накладення арешту майна та у відповідній частині постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ХНУПС ім. Івана Кожедуба - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 - скасувати в частині способу накладення арешту, і у відповідній частині постановити нову ухвалу.

Накласти арешт шляхом заборони його відчуження та розпорядження, без обмеження права користування.

В решті ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2023 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: