КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/308/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту та накладено арешт на майно, яке було вилучено 24.10.2023, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0001135 від 19.08.2022, а саме:

- транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 ,подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 рокута її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0001135 від 19.08.2022, а саме:транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали очевидно, що арешт на транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності належить ОСОБА_6 , був накладений відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Апелянт вказує на те, що слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт належного на право власності ОСОБА_6 транспортного засобу, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 не є підозрюваною особою у кримінальному проваджені № 0001135 від 19.08.2022.

Даних щодо причетності ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 361, ч. 1 ст. 263 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001135, матеріали клопотання не містять. Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.04.2023 (Додаток 8), ОСОБА_6 набула право власності на транспортний засіб до повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Накладаючи арешт на майно добросовісного набувача, слідчий суддя не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права ОСОБА_6 потребам досудового розслідування, чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Орган досудового розслідування в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Крім того, слідчий суддя, в порушення ст.ст. 171,173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 26.10.2023 року слідчим суддею не оголошувалось прийняте рішення. При цьому ОСОБА_6 та її представнику адвокату ОСОБА_7 воно не вручалося та не надсилалося. В Єдиному державному реєстрі судових рішень жодного судового рішення по справі № 757/48313/23-к не оприлюднено. Адвокат ОСОБА_7 15.11.2023 року до Печерського районного суду м. Києва подав заяву з проханням надіслати копію ухвали від 26.10.2023 по cпpaві №757/48338/23-к на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 .Лише 29.11.2023 на електронну адресу була надіслана оскаржувана ухвала слідчого судді, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати обґрунтовану апеляційну скаргу у межах 5 днів з дня оголошення ухвали.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна хоч і відбувся за участю представника власника майна, проте матеріали справи не містять відомостей про належне вручення копії ухвали представнику власника майна, однак як зазначає апелянт, що 15.11.2023 року до Печерського районного суду м. Києва ним подано заяву з проханням надіслати копію ухвали від 26.10.2023 по cпpaві №757/48338/23-к на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та лише 29.11.2023 на електронну адресу була надіслана оскаржувана ухвала слідчого судді, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001135 від 19.08.2022, за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 361, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період не раніше 12 травня 2016 року до 06 червня 2023 року, у невстановленому досудовому розслідуванні місці та спосіб, ОСОБА_10 визначивши вчинення злочинів, як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, переслідуючи корисливі мотиви наживи і мету власного збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом придбання, зберігання, пересилання з метою збуту, а також збуті незаконно одержаних голографічних захисних елементів у вигляді поліетиленових плівок які використовувались під час виготовлення та подальшого збуту підроблених документів, які видаються установою, а саме: посвідчень водія (на пластиковій основі) особам які мають на меті придбати вище вказані підроблені документи, в порушення порядку отримання та використання офіційних документів відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», від 07.09.1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», від 16.09.2020 № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

06.06.2023 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

01.08.2023 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 06.09.2023.

30.08.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 06.12.2023.

24.10.2023 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

24.10.2023 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.10.2023, справа №757/44320/23-к проведено обшук транспортного засобу марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , у ході проведення обшуку віднайдено та тимчасово вилучено наступні речі: транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 ; ключі до указаного транспортного засобу.

Підозрюваний ОСОБА_10 відповідно до примітки ст. 45 КК України підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк, а також тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з конфіскацією майна.

26.10.2023 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 24.10.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0001135 від 19.08.2022.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що метою арешту зазначених у клопотанні речей і документів є збереження речових доказів. А також вказує, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з конфіскацією майна.

26.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на майно, яке було вилучено 24.10.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0001135 від 19.08.2022, а саме:

- транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 .

Приймаючи дане рішення слідчий суддя врахував достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 361, ч. 1 ст. 263 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а тому слідчий суддя вважав необхідним задовольнити клопотання.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Однак зазначених вимог закону слідчий суддя при винесені ухвали не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Однак, як встановлено колегією суддів, слідчий суддя розглядаючи клопотання прокурора про арешт майна та накладаючи арешт на транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 ., власником якого є ОСОБА_6 , не врахував того, що ОСОБА_6 , є третьою особою в даному кримінальному провадженні, жодних відомостей про те, що вона може бути причетна до обставин кримінального провадження за №0001135 від 19.08.2022, за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 361, ч. 1 ст. 263 КК України, матеріали клопотання не містять.

Як стверджує апелянт, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.04.2023 / т. 2 а.с. 33-34/, ОСОБА_6 набула право власності на транспортний засіб до повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Із зазначеного вбачається, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу, зворотнього матеріали клопотання не містять.

При цьому слідчий суддя, послався на те, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна, як виду покарання. Проте слідчим суддею не враховано, що відповідно до положень ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Однак ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказане майно з метою забезпечення: конфіскації майна, як виду покарання, а не з метою збереження речових доказів.

При цьому у відповідності до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Зазначених обставин, які передбачені даними нормами процесуального закону, для накладення арешту на вище зазначене майно, колегією суддів, за наданими матеріалами клопотання прокурора, не встановлено.

Твердження в клопотанні прокурора про те, що транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 є речовим доказом не підтверджується матеріалами, які обґрунтовують дане клопотання. В матеріалах долучених на обґрунтування клопотання відсутня постанова про визнання вказаного транспортного засобу речовим доказом у кримінальному провадженні №0001135 від 19.08.2022, за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 361, ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому клопотання взагалі не містить відомостей, що такий процесуальний документ приймався.

Разом з тим, розглядаючи клопотання прокурора, слідчий суддя не звернув уваги на вказані обставини та не перевірив наявність підстав для накладення арешту на майно, інші наслідки, які суттєво можуть позначитися на інтересах інших осіб, а саме власника майна.

Таким чином, як вважає колегія суддів, правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для арешту транспортного засобу марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , органами досудового розслідування також не доведено, а тому слідчий суддя мав відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно.

Звертає на себе увагу і той факт, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб.

В силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на викладене колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, приходить до висновку, що вони не містять достатніх та необхідних даних, які б свідчили про можливість накладення арешту на майно ОСОБА_6 , зазначене у клопотанні, у зв`язку з чим доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати переконливими.

За таких обставин, у даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, яке було вилучено 24.10.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0001135 від 19.08.2022, а саме: - транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 , у зв`язку з недоведеністю необхідності арешту зазначеного майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами вказаної третьої особи ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту та накладено арешт на майно, яке було вилучено 24.10.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 », який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0001135 від 19.08.2022, а саме: - транспортний засіб марки «CAN-AM Spyder» з д.н.з. « НОМЕР_1 » із номером кузова НОМЕР_2 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушенням у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0001135 від 19.08.2022, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4