Єдиний унікальний номер 741/2258/23
Номер провадження 1-в/741/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Ніжинського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.

22 листопада 2023 року до Носівського районного суду Чернігівської області надійшло подання начальника Ніжинського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання відносно засудженого ОСОБА_5 . Подання обґрунтоване тим, що 20 вересня 2023 року засудженого було постановлений на облік в Ніжинському РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області та направлено виклик на 25 вересня 2023 року до Ніжинського РС № 1 пробації для постановки на облік та ознайомлення з умовами відбування іспитового строку. Засуджений за викликом не з`явився. 26 вересня 2023 року виписано повторний виклик на 02 жовтня 2023 року, який відвезено за місцем його проживання. Вручити виклик особисто не вдалося, він був залишений у дверях будинку. Засуджений за викликом не з`явився. 03 жовтня 2023 року засудженому виписано третій виклик, який передано сусідами. 04 жовтня 2023 року засудженого ознайомлено з умовами відбування покарання, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, з якою його ознайомлено під підпис, роз`яснено наслідки ухилення від відбування іспитового строку. 27 жовтня 2023 року ОСОБА_5 на реєстрацію не з`явився, про причини неявки не попередив. 30 жовтня 2023 року засуджений з`явився до органу пробації та надав пояснення, у якому зазначено, що він не з`явився на реєстрацію, оскільки їздив у м. Добропілля Донецької області, свідомо не з`явився на реєстрацію та свідомо нікого про свою відсутність не попереджав. 30 жовтня 2023 року про необхідність реєстрації нагадав працівник пробації в телефонному режимі. Цього ж дня засуджений отримав перше письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання.

08 листопада 2023 року ОСОБА_5 зателефонував та повідомив, що він змінив місце проживання та буде проживати в АДРЕСА_2 у своєї співмешканки.

08 листопада 2023 року направлено запит до відділу № 15 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області, Донецькій, Луганській та Херсонській областях для перевірки місця проживання засудженого.

17 листопада 2023 року отримано повідомлення з даного відділу про те, що факт проживання ОСОБА_5 не підтверджено, на телефонні дзвінки не відповідає.

20 листопада 2023 року провідним інспектором Ніжинського РС № 1 пробації здійснено виїзд за домашньою адресою засудженого, а саме: АДРЕСА_1 . Під час виїзду встановлено, що ОСОБА_5 знаходиться вдома, повідомив, що він не має бажання з`являтися на реєстрацію, оскільки вважає вирок несправедливим, від нього відібрані письмові пояснення.

Засудженому було наголошено на тому, що матеріали відносно нього будуть направлені до Носівського районного суду Чернігівської області для скасування іспитового строку, повторно роз`яснені умови відбування іспитового строку на наголошено на обов`язковості явки на реєстрацію.

Крім того, ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, але станом на 21 листопада 2023 року копії постанов про притягнення засудженого до адміністративної відповідальності органом пробації не отримано.

Згідно з індивідуальним планом роботи засудженого 30 жовтня 2023 року було направлено до Носівського сектору Ніжинської філії Чернігівського обласного центру зайнятості. Інформація про те, що засуджений з`явився до центру зайнятості відсутня.

За час відбування покарання ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, порушує умови відбування іспитового строку, має письмові попередження.

У судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_6 подання підтримав і просив задовольнити, оскільки засуджений систематично не виконує обов`язки, які на нього поклав суд у вироку, що є підставою для скасування звільнення від покарання. Навіть після судового засідання у даній справі, яке відбулося 17 січня 2024 року, ОСОБА_5 26 січня 2024 року не з`явився на реєстрацію до Ніжинського районного сектору № 1, посилаючись на те що забув про день реєстрації. Уважає, що засуджений ОСОБА_5 безвідповідально ставився до покладених на нього судом обов`язків, не мав та не має реального наміру виконувати вирок суду, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а тому існують передбачені законодавством підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор у судовому засіданні подання органу пробації підтримав, уважає, що є підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 та направлення його для дальшого відбування призначеного судом покарання, оскільки він не виправдовує довіри суду.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, пояснив, що дійсно мав місце факт невиконання ним обов`язків, покладених на нього вироком Ніжинського міськрайонного суду від 31 липня 2023 року, він розуміє та усвідомлює негативні наслідки порушення покладених на нього обов`язків. Разом з цим, просив суд урахувати, що він здійснює постійний сторонній догляд за рідним братом, який є особою з інвалідністю першої «Б» групи, яка встановлена 14 липня 2022 року безстроково, що у свою чергу, слугувало підставою для звільнення з військової служби у запас. Помилковість своїх дій реально усвідомив, обіцяє подібного у майбутньому ніколи не допускати, адже зробив для себе висновки. ОСОБА_5 просив суд приєднати до матеріалів справи копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 142638 від 14 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 квітня 2023 року, копію військового квитка серії НОМЕР_2 від 09 січня 2023 року.

Заслухавши думку представника органу пробації, прокурора, засудженого, дослідивши матеріали особової справи та подання, суд робить нижченаведений висновок.

Судом встановлено, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2023 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України суд звільнив ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки. Одночасно, на ОСОБА_5 покладено обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

31 серпня 2023 року вирок набрав законної сили

20 вересня 2023 року засудженого ОСОБА_5 було постановлений на облік в Ніжинському РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області

04 жовтня 2023 року засудженого ознайомлено з умовами відбування покарання, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, з якою його ознайомлено під підпис, роз`яснено наслідки ухилення від відбування іспитового строку.

Згідно з листком реєстрації ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію 24 листопада 2023 року, 08 грудня 2023 року, 22 грудня 2023 року, 26 січня 2024 року. Натомість з`явився на реєстрацію: 26 грудня 2023 року, 12 січня 2024 року, 07 лютого 2024 року та 09 лютого 2024 року. Отже, з матеріалів справи не вбачається систематичності неявки на реєстрацію засудженого ОСОБА_5 .

Із довідки начальника Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області від 28 вересня 2023 року № 124/52/124/45-2023 убачається, що ОСОБА_5 у період з 01 січня 2019 року по дату надання відповіді притягувався до адміністративної відповідальності 7 разів за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак у матеріалах справи копії постанов про притягнення засудженого до адміністративної відповідальності відсутні.

Так, відповідно до п. 8 ст. 537 КПК України судом під час виконання вироків вирішується питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно зі ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання право слухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого до місць позбавлення волі є з`ясування поважності причин неявки до органу з питань пробації.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму ВС України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Розглядаючи подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

В матеріалах справи відсутні докази про злісне небажання засудженого стати на шлях виправлення, відсутні належні докази притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, тому суд не має підстав вважати наведені в поданні обставини підставами для направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком. При цьому, судом ураховано, що у квітні 2024 року ОСОБА_5 має намір повернутись до військової служби у ЗСУ.

Беручи до уваги вищезазначене, керуючись принципами гуманності, виваженості та розсудливості, враховуючи те, що в клопотанні не міститься достатніх доказів того, що ОСОБА_5 умисно не виконує покладені на нього обов`язки та дійсно не бажає стати на шлях виправлення, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання відносно засудженого.

Також суд вважає, що засуджений не є суспільно-небезпечним або таким, що потребує ізоляції від суспільства. А тому враховуючи викладене, суд має підстави для відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, на підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Ніжинського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Анатолій КРУПИНА