н/п 1-кс/490/730/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

16 лютого 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, Миколаївської області, громадянина України, який працює в ТОВ «Сандора» на посаді вантажника, одруженого, має середню спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001704 від 21.12.2023, строком на 2 місяці.

Клопотання мотивує тим, що 21.12.2023 приблизно о 18 годині, більш точного в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 знаходились за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, який перейшов у сварку, в ході якої ОСОБА_7 почав погрожувати своєму батьку ОСОБА_8 фізичною розправою, після чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розуміючи, що йоги син ОСОБА_7 фізично сильніший від нього, тому ОСОБА_8 для заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 віднайшов у приміщенні квартири кухонний ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору, який порахував зручним знаряддям для спричинення тілесних ушкоджень. Далі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , утримуючи у руках кухонний ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору підійшов до ОСОБА_7 та наніс останньому один удар вказаним ножем в область правого стегна, пошкодивши при цьому магістральні судини. Після завданого удару ножем, ОСОБА_7 пройшов до однієї з кімнат квартири, в якій помер від масивної кровотечі, внаслідок поранення правого стегна із пошкодженням магістральних судин. Внаслідок вказаних вище дій, ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді колото різаного поранення правого стегна з пошкодженням магістральних судин, що призвело до масивної зовнішньої кровотечі, затверджених Наказом МОЗ від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, що в подальшому спричинило смерть ОСОБА_7 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та уточнив, що просить продовжити запобіжний захід саме до 22.03.2024, тобто в межах строку досудового розслідування. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Крім того, вважає, що в діях підозрюваного і надалі наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотанняпро застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000755 від 02.06.2023 за ч.4 ст.186 КК України.

21.12.2023 підозрюваного ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

22.12.2023 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

23.12.2023 Центральним районним судом м. Миколаєва винесено ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу стосовно ОСОБА_6 до 18.02.2024 включно.

13.02.2024 керівником Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_10 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001704 від 21.12.2023 до трьох місяців, тобто до 22.03.2024 включно.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 18.02.2024, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі слідчі (розшукові) дії, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом обшуку від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21.12.2023; протоколом затримання ОСОБА_6 від 21.12.2023; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.

Вказаний ризик не зник з часом та доведений прокурором в суді.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначений підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри, тяжкості вчиненого злочину, особи підозрюваного, та з метою уникнення ризику, який не зменшився.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 186, 194, 196, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися за межі міста Миколаєва (за виключенням виїзду на роботу в межах Миколаївської області) без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить з моменту оголошення ухвализ 16 лютого 2024 року до 22 березня 2024 року включно (в межах строку досудового розслідування).

У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвалу скерувати у відповідний відділ поліції за місцем проживання підозрюваного для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_6 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1