ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/183/24 Справа № 203/7706/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002150 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

представника третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року задоволено клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 про арешт майна.

Накладено арешт на майно шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування а саме: автомобіль марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_8 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив, вказаний транспортний засіб відповідає критеріям ст. 98 Кримінального процесуального Кодексу (далі КПК) та є знаряддям кримінального правопорушення, якому в результаті дорожньо-траснпортної пригоди завдано механічні ушкодження, у зв`язку з чим автомобіль є необхідним для проведення авто-технічно ї експертизи технічного стану та трасологічних досліджень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що суд не надав належної правової оцінки, що ОСОБА_8 є законним власником вказаного транспортного засобу, та є потерпілою, а винуватцями дорожньо-транспортної пригоди, крім того остання не має наміру перешкоджати здійсненню досудового розслідування, та добровільно у разі необхідності для експертних досліджень надасть транспортний засіб. Зауважує на тому, що ОСОБА_8 не має наміру відчужувати транспортний засіб чи ремонтувати без дозволу слідчого. Вважає, що накладання арешту на автомобіль позбавляє законного власника майна можливості безперешкодного володіння та користування.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи чи особисту участь до суду апеляційної інстанції не подавав, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Вказаних вимог закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладання арешту дотримано.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебуває кримінальне провадження за № 0002150 від 25 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 грудня 2023 року о 16 год. 00 хв., оперуповноважений сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Маріупольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Т0428 біля с. Славне в напрямку з с. Слов`янка до смт. Межова, почав виконувати маневр обгону автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , яка рухалась попереду у попутному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху по якій на зустріч рухався автомобіль «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_11 та намагаючись уникнути зіткнення здійснив маневр праворуч (в свою смугу руху) при цьому не розрахувавши безпечної дистанції з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , з лівою задньою частиною автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , та після цього виїхав на зустрічну смугу руху де допустив лобове зіткнення з автомобілем «Toyota Hilux», д.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок вказаної ДТП водія ОСОБА_9 та пасажирів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було госпіталізовано до міської лікарні м. Першотравенськ.

25 грудня 2023 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було оглянуто та вилучено автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 (а. с. 10-15).

Так, згідно п. 17-1 протоколу транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , має пошкодження у виді: деформації задньої кришки багажнику, розбитий лівий габарит, розбита ліва частина заднього бампера, деформація заднього крила.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення у виді арешту, оскільки на даний час існує реальна необхідність в забезпеченні збереження цього майна, як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки слідчим у клопотанні акцентовано увагу на тому, що вказаний транспортний засіб є необхідним для проведення відповідних експертних досліджень, з метою встановлення істини по справі.

Доводи апелянта щодо безпідставності накладання арешту та невідповідність його критеріям речового доказу, колегія суддів вважає передчасними, з огляду на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії та відповідно слідством не проведено експертні дослідження. Суд апеляційної інстанції враховує, що з метою об`єктивного та всебічного проведення експертних досліджень, експерту повинні бути надані транспортні засоби в стані в якому перебували на момент дорожньо-транспортної пригоди, через, що на даній стадії розгляду з метою запобігання їх пошкодженню, псуванню, втрати та відчуження дане втручання у законні права власника є виправданими.

Апеляційні доводи щодо недоведеності необхідності накладання арешту з забороною користування, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини свідчать, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 безпосередньо стосується предмету розслідування, містять на собі сліди злочину (механічні пошкодження), а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеного в ст. 98 КПК, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК дає правові підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу органу досудового розслідування на те, що після забезпечення потреб досудового розслідування та проведення відповідних експертних досліджень з використанням вказаного транспортного засобу речові докази повинні бути якнайшвидше повернуті законному власнику майна.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права осіб, які володіють, користуються і можуть розпоряджатись певним майном, враховуючи їх приватні чи суспільні інтереси.

Зокрема, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. 131-132, 170-173 КПК наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002150 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4