Справа №345/3089/21
Провадження № 1-кп/345/46/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000735 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, жителя та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК Україниза наступних обставин.

Згідно із обвинувальним актом 20.07.2020 близько 13 год. 40 хв., водій ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Рено кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 та виїхав з другорядної дороги по вул. О. Тихого в м. Калуш на головну дорогу по вул. Богдана Хмельницького, де продовжив рух правою смугою дороги у напрямку кільцевого перехрестя доріг вул. Пушкіна Богдана Хмельницького.

В той час, в районі розташування будинку №19, що по вул. Богдана Хмельницького, на зелене світло світлофора для пішоходів, на регульований пішохідний перехід, який позначений дорожньою розміткою 1.14.2, вийшла пішохід ОСОБА_5 та стала перетинати дорогу із ліва на право, відносно руху вказаного транспортного засобу.

При наближенні до пішохідного переходу, водій автомобіля марки «Рено кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , проявив неуважність, відволікся від керування транспортним засобом, не встежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, наближаючись до регульованого пішохідного переходу не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 та здійснив на неї наїзд.

При цьому водій ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10. 10.2001 № 1306, а саме:

п. 1.3 який вказує, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5 який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3 «б» який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху. водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі.

п. 2.3 «д» не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

п. 18.2 який вказує, що на регульованих пішохідних переходах при сигналі світлофора, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження: закритий лінійний перелом головки лівої плечової кістки без зміщення кісткових уламків, відповідно до висновку експерта від 24.04.2021 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення; синець та садно в ділянці лівої руки; синець в ділянці правої руки; синець в ділянці лівої ноги, відноситься до легких.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти задоволення даного клопотання.

Потерпіла та її представник в судове засідання не з`явилися, однак ОСОБА_5 подала суду заяву про розгляд справи у відсутності, проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку не заперечує.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно обвинувального акту подія мала місце 20.07.2020, тобто на час розгляду судом справи минуло три роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст.ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено, тому суд, за наявності даного клопотання, не з`ясовує умови чи обставини визнання своєї вини обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Розглядаючи клопотання, суд, також не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, так як відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, тому суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованих злочинів.

При цьому, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд в своїй Постанові від 26 березня 2020 (справа №730/67/16-к).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, необхідно закрити в зв`язку з закінченням строків давності, оскільки з моменту скоєння кримінального правопорушення минуло три роки, а ОСОБА_4 просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285-288, 314 КПК України, суд -

постановив:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Речові докази: 5 фотознімків з місця ДТП, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - зберігати там же.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий