ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/132/24
Провадження №1-кс/477/104/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

29 січня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

представника третьої особи, яка вважає себе власником

майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання начальника відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000043 від 17 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 209 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року начальник відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000043 від 17 січня 2024 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 19 січня 2024 року на блок посту по АДРЕСА_1 в ході проведення огляду транспортного засобу ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом до нього, (цистерни), державний номерний знак НОМЕР_2 , у якому відповідно до супровідних документів перебував вантаж соняшникової олії, масою 25760 кг, походження якої є сумнівним та не підтверджене документально, а саме на вантаж соняшникової олії, масою 25760 кг, щодо якого наявні підстави вважати що він добутий незаконним шляхом.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 17 січня 2024 року на блок-посту в м. Миколаєві зупинено вантажний транспортний засіб ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом до нього, (цистерни), державний номерний знак НОМЕР_2 , який перевозив згідно наданих водієм товаротранспортних документів, вантаж соняшникової олії, замовником та вантажовідправником якої зазначено ПП «Техагроекспорт». Під час перевірки супровідних документів та встановлення походження вантажу виявлено, що зазначене підприємство на да ний час перебуває у стані припинення та жодного відношення до вантажу на даний час не має.

У свою чергу за наслідками розгляду аналітичного дослідження від 20 липня 2023 року про результати дослідження діяльності ТОВ «Зоря Баштанки» встановлено, що службові особи ТОВ «Зоря Баштанки» не маючи реальної можливості для здійснення операцій, пов`язаних з переробкою соняшника, виготовлення, зберігання та транспортування соняшникової олії внеслиу податкові накладні недостовірну інформацію про реалізацію ними олії, шроту соняшникового та іншої продукції суб`єктам підприємницької діяльності, згідно переліку, що свідчить про реалізацію певної продукції невстановленими особами за готівкові кошти та її легалізації.

Оскільки відсутність у водія транспортного засобу ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом до нього, (цистерни), державний номерний знак НОМЕР_2 належних товаротранспортних документів може свідчити про вчинення дій спрямованих на легалізацію майна, 17 січня 2024 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0000043 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 209 КК України.

19 січня 2024 року здійснено огляд транспортного засобу ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом до нього, (цистерни), державний номерний знак НОМЕР_2 , та досліджено надані водієм ОСОБА_6 товаротранспортні документи на вантаж соняшникової олії, відносно яких встановлено їх невідповідність, що може вказувати на ознаки легалізації товару в обороті з використанням підроблених документів про його походження.

Оскільки здобуті органом досудового розслідування дані вказували на те, що вантаж соняшникової олії добуто незаконним шляхом, а отже такий відповідає ознакам речового доказу, слідчим прийнято рішення про його вилучення.

З метою збереження цього майна як речового доказу прокурор Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово влученого майна.

В судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 повністю підтримав вказане клопотання з підстав вказаних у ньому.

Третя особа у якої вилучене майно володілець майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Від представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд клопотання прокурора про арешт майна без його участі, просив у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи, яка вважає себе власником вилученого майна ТОВ «Агроекпорт-М» - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на раніше подані до суду заперечення стосовно клопотання прокурора про арешт майна, у якому вказуючи на належність вилученого майна саме ТОВ «Агроекпорт-М» з наданням підтверджуючих походження вилученого майна документів, посилався на помилку при заповненні товаросупровідних документів, де помилково зазначено відправником ПП «Техагроекспорт». Крім того у своїх поясненнях посилався на те, що оскільки відносно ТОВ «Агроекпорт-М» не здійснюється досудове розслідування, то підстав вважати вилучене майно таким, яке має сумнівне походження немає.

Також адвокат ОСОБА_4 посилався і невідповідність вилученого майна ознакам речового доказу та на неможливість розгляду вказаного клопотання слідчим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 209 КК України.

Згідно аналітичного дослідження від 20 липня 2023 року про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «Зоря Баштанки», щодо наявності ймовірних ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією доходів одержаних злочинним шляхом, проведеного ДПС України встановлено, що службові особи ТОВ «Зоря Баштанки» не маючи реальної можливості для здійснення операцій, пов`язаних з переробкою соняшника, виготовлення, зберігання та транспортування соняшникової олії внеслиу податкові накладні недостовірну інформацію про реалізацію ними олії, шроту соняшникового та іншої продукції суб`єктам підприємницької діяльності, згідно переліку, що свідчить про реалізацію певної продукції невстановленими особами за готівкові кошти та її легалізації.

У свою чергу 17 січня 2024 року на блок-посту в м. Миколаєві зупинено вантажний транспортний засіб ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом до нього, (цистерни), державний номерний знак НОМЕР_2 , який перевозив згідно наданих водієм товаротранспортних документів, вантаж соняшникової олії, замовником та вантажовідправником якої зазначено ПП «Техагроекспорт». Під час перевірки супровідних документів та встановлення походження вантажу виявлено, що зазначене підприємство на да ний час перебуває у стані припинення та жодного відношення до вантажу на даний час не має.

19 січня 2024 року здійснено огляд транспортного засобу ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом до нього, (цистерни), державний номерний знак НОМЕР_2 , та досліджено надані водієм ОСОБА_6 товаротранспортні документи на вантаж соняшникової олії, та встановлено їх невідповідність. Оскільки відсутність у водія транспортного засобу ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом до нього, (цистерни), державний номерний знак НОМЕР_2 належних товаротранспортних документів може свідчити про вчинення дій спрямованих на легалізацію майна, слідчим прийнято рішення про вилучення цього майна.

За матеріалами клопотання вбачається, що спірне майно було вилучене у водія транспортного засобу ОСОБА_6 , який здійснював безпосереднє перевезення вантажу.

При цьому представник третьої особи, яка вважає себе власником вилученого майна ТОВ «Агроекпорт-М» - адвокат ОСОБА_4 у поданих запереченням посилався, зокрема і на те, що вилучене майно належить вказаному вище товариству, наводячи відповідні пояснення та долучивши відповідні докази.

У свою чергу, слідчий суддя, досліджуючи заперечення ОСОБА_4 в частині, що стосується належності вилученого майна дійшов висновку про ініціювання представником спору щодо належності вилученого майна, що не може бути предметом розгляду у кримінальному провадженні та за положенням частини дванадцятої статті 100 КПК України підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, доводи ОСОБА_4 в частині належності майна тій чи іншій особі слідчим суддею не оцінювалися, так як указане питання виходить за межі компетенції слідчого судді.

Відносно доводів представника щодо відсутності повноважень у слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області по розгляду цього клопотання, слідчий суддя звертає увагу на необґрунтованість такої обставини, що спростовується наступним.

За змістом заперечення адвоката ОСОБА_4 вбачається, що в обґрунтування своїх доводів, останній посилався на те, що органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, яке розташоване в м. Миколаєві по вул. Декабристів, 5, тобто вказана адміністративна будівля знаходяться на території Центрального району м. Миколаєва та підпадає під територіальну юрисдикцію Центрального районного суду м. Миколаєва, тобто не перебуває в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду Миколаївської області.

У свою чергу, пунктом 1 частини другої статті 132 КПК України визначено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Органом досудового розслідування, відповідно до матеріалів клопотання та обставин встановлених слідчим суддею є Головне управління Національної поліції в Миколаївській області.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 23 серпня 2023 року №195 за СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області закріплено як службові приміщення для розміщення слідчого відділення та проведення досудового розслідування кримінальних проваджень, в тому числі, приміщення, що розташовані в місті Миколаєві, вул. Спаська, 10-12, вул. біла, 44; смт. Ольшанське, вул. Шкільна, 35 Миколаївського району Миколаївської області; с-ще Каравелове Миколаївського району Миколаївської області, вул. Парникова, 1; м. Нова Одеса Миколаївської області, вул. Ф.Осадчого, 21.

Таким чином, слідче управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, як орган досудового розслідування перебуває в межах територіальної юрисдикції як Центрального районного суду міста Миколаєва, так і Миколаївського районного суду Миколаївської області, Жовтневого районного суду Миколаївської області, Новоодеського районного суду міста Миколаєва, тобто має місце альтернативна територіальна юрисдикція.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, досудове розслідування кримінального провадження №0000043 від 17 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 209 КК України здійснюється слідчим СУ ГУ НП в Миколаївській області, територіально розташованому в с-щі Каравелове Миколаївського району Миколаївської області, вул. Парникова, 1.

Визначена адреса органу досудового розслідування відноситься до територіальної підсудності Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Отже, прокурор з метою збереження вилученого майна як речового доказу прокурор 22 січня 2024 року звернувся з указаним клопотанням до належного суду, яке у свою чергу не відповідає вимогам статті 171 КПК України з огляду на наступне.

Так зі змісту клопотання убачається, що прокурор у поданому клопотанні просить накласти арешт на вантаж соняшникової олії, масою 25760 кг, щодо якого наявні підстави вважати що він добутий незаконним шляхом, посилаючись на ті обставини, що надані товаросупровідні документи на це майно, у яких серед іншого зазначено вид, ознаки, кількість майна, його об`єм, тощо (родові ознаки), мають ознаки підробки, так як видані від імені товариства яке припинило свою діяльність.

У свою чергу ні подане клопотання ні долучені до нього матеріали не містять відомостей про проведення будь-яких експертиз та залучення спеціалістів під час проведення огляду місця події, що давало б можливість визначити природу вилученого у ОСОБА_6 майна, його родових ознак.

Тобто у поданому прокурором клопотання містяться суперечливі дані щодо походження майна, його виду та ін.

Так, в одному випадку прокурор посилається на невідповідність товаросупровідних документів та ознаки їх підробки, а в іншому , - з посиланням на відомості що містяться у цих же документах, щодо виду майна, його кількості, маси, тощо просить накласти арешт на це ж майно.

Такі версії, на думку слідчого судді, є суперечливими та взаємовиключними. За умови висунення органом досудового розслідування різних та взаємовиключних версій щодо походження вилученого майна, яке є предметом судового розгляду, аргументи прокурора об`єктивно стають слабкішими, оскільки конкурують не тільки з аргументами сторони захисту, а й між собою.

Тому і клопотання прокурора у цій частині не відповідає вимогам пункту 2 частини другої статті 171 КПК України.

Крім того, досліджуючи указане клопотання на предмет його обґрунтованості слідчий суддя встановив, що прокурором у поданому ним клопотанні не зазначено яким чином вилучене майно відноситься до кримінального провадження та чим викликана необхідність його утримання органом досудового розслідування, що кореспондувалося б з обставинами кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР 17 січня 2024 року. Матеріали поданого клопотання не містять відомостей та належних підстав, вважати вилучені речі засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення, слідчим не наведено які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати вилучене майно, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна з метою його збереження як речового доказу, через його невідповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Підстав вважати, що вказане майно могло бути здобуто незаконним шляхом, що могло мати своїм наслідком застосування до нього спеціальної конфіскації слідчим не наведено.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Виходячи із фактичних даних наявних у матеріалах судового провадження, враховуючи не доведеність органом досудового розслідування обставин, які б виправдовували втручання у права і свободи особи у зазначений слідчим спосіб, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про арешт майна, вилученого 19 січня 2024 року під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на вантаж соняшникову олію, маса якої відповідно до супровідних документів складає 25760 кг відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8

Повний текст ухвали проголошено

31 січня 2024 року о 08.25 год.