Провадження № 1-кс/201/5537/2023
УХВАЛА

Іменем України

03 січня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.12.2023 про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, зобов`язання слідчого надати дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування по кримінальному провадженню у кримінальному провадженні № 0001609 від 19.10.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 (діє на підставі ордеру від 17.4.2023) звернувся зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.12.2023 про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, зобов`язання слідчого надати дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування по кримінальному провадженню у кримінальному провадженні № 0001609 від 19.10.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.

В обґрунтування скарги вказав, що СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюються досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001609 від 17.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 355 КК України, за фактами нанесення ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, а також примушування ОСОБА_3 до виконання цивільно-правових зобов`язань - дарування ОСОБА_5 належного ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_1 , з погрозою насильства над потерпілою ОСОБА_3 та її близькими родичами, що завдало великої шкоди.

Представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_4 14.12.2023 подане до СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а саме, всіх без виключення матеріалів даного кримінального з метою наданню потерпілою копій матеріалів кримінального провадження до судів загальної юрисдикції.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 18.12.2023 у задоволенні клопотання відмовлено у повному обсязі.

Заявник вважає постанову такою, що не ґрунтується на вимогах КПК України, доводи слідчого про те, що розголошення може негативно вплинути на розкриття злочину, викриття винних, оскільки обізнаність окремих зацікавлених осіб про те, в якому напрямку йде розслідування, які конкретно слідчі (розшукові) та ніші процесуальні дії будуть виконуватись, дозволить їм перешкоджати встановленню істини є передчасними.

Потерпіла ОСОБА_3 у найближчий час планує звернутися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування будинку АДРЕСА_1 . Тому виникла процесуальна необхідність в отриманні копій документів матеріалів кримінального провадження, якими будуть обґрунтовані доводи позовної заяви.

Єдиним фігурантом кримінального провадження є ОСОБА_5 , який примусив потерпілу ОСОБА_3 подарувати будинок. Єдиним способом захисту порушених прав потерпілої ОСОБА_3 щодо повернення незаконно набутого ОСОБА_5 будинку є оспорювання договору дарування будинку шляхом подачі цивільного позову про визнання недійсним цього договору в порядку цивільного судочинства.

Відмова у наданні потерплій стороні дозволу на розголошення матеріалів досудового розслідування породжує несприятливі юридичні наслідки виключно для потерпілої сторони та призведе до грубого порушення права, свободи та законні інтереси потерпілої ОСОБА_3 з точки зору встановлених ЄСПЛ критеріїв та суперечить суті встановленого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий судовий розгляд, передбаченого статтею 13 цієї ж Конвенції права на ефективний засіб юридичного захисту.

Враховуючи викладене, просив скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 18.12.2023 про відмову у повному обсязі у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 від 14.12.2023 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування по кримінальному провадженню, зобов`язати старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 надати потерпілій ОСОБА_3 та/або її адвокатам дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001609 від 17.10.2023 з метою надання потерпілою стороною відповідних копій документів матеріалів цього кримінального провадження для подання цивільного позову до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 (діє на підставі ордеру від 22.12.2023 ) в судове засідання надала заяву, у якій просила скаргу розглядати без її участі, вимоги скарги підтримала повністю.

Слідчий СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність дізнавача, слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Встановлено, що у провадженні слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001609 від 19.10.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.

Поставною слідчого від 18.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 .

Як видно зі змісту оскаржуваної постанови, до слідчого відділення надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у судах загальної юрисдикції.

Посилаючись на норми ст. 222 КПК України слідчим зазначено, інститут недопустимості розголошення даних кримінального провадження є процесуальною умовою з дотриманням якої, шляхом обмеження доступу до інформації розголошення якої може завдати шкоди охоронюваним суспільним відносинам, забезпечується належна реалізація завдань кримінального провадження.

Під відомостями кримінального провадження, що не підлягають розголошенню, слід розуміти охоронювану кримінальним та кримінальним процесуальним законом конфіденційну інформацію, яка відображає інтереси розслідування або судового розгляду та сприяє усуненню реальної або потенційної небезпеки його учасникам, визначену слідчим, прокурором, судом у своїх рішеннях.

Приймаючи постанови про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, слідчі діють з метою захисту інформації, отриманої в рамках досудового розслідування, передчасне розголошення якої може негативно вплинути на розкрита злочину, викриття винних, оскільки обізнаність окремих зацікавлених осіб про те, в якому рямку йде розслідування, які конкретно слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії будуть виконуватись, дозволить їм перешкоджати встановленню істини.

Таким чином, розголошення відомостей кримінального провадження у судах загальної юрисдикції може призвести до перешкоджанню досудовому розслідуванню.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові, слідчий суддя виходить із такого.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Статтею 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

При цьому спеціальним законом, який регулює порядок доступу до таємниці досудового розслідування, є КПК України. Він встановлює особливий порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування для сторін та учасників кримінального провадження.

Зокрема, статтею 221 КПК України встановлений порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення, а статтею 290 КПК України - порядок відкриття матеріалів іншій стороні.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Згідно зі статтею 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Статтею 222 КПК України визначено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, на стадії досудового розслідування саме прокурор або слідчий є тією особою, яка визначає обсяг відомостей, що становлять таємницю досудового розслідування, і приймає рішення про надання дозволу на розголошення відповідних відомостей, у тому числі на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

При цьому в частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що вирішення питання щодо надання слідчим або прокурором відомостей досудового розслідування або відмова у наданні таких відомостей належить до їхніх дискреційних повноважень та саме вони визначають, які саме відомості та на якій саме стадії досудового розслідування підлягають розголошенню.

Оскільки на час звернення представника потерпілого із заявою про ознайомлення з матеріалами судової справи досудове розслідування завершене не було, а передчасне і неконтрольоване розголошення даних досудового розслідування могло вплинути на хід досудового розслідування, завдати шкоди не тільки повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення, а й інтересам потерпілої та інших учасників кримінального провадження, прокурор або слідчий має право прийняти рішення про надання потерпілому для ознайомлення матеріалів досудового розслідування та визначити обсяг відомостей, з яким він мав право ознайомитись.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон наділяє правом, а не зобов`язує сторону обвинувачення вчиняти ті чи інші процесуальні дії під час здійснення досудового розслідування у рамках певного кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, дізнавача, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого (дізнавача) вчинити дії, які він не зобов`язаний вчиняти в установлений КПК України строк.

При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження прийняте поза межами повноважень слідчого судді.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.02.2023р. по справі № 405/680/22.

З огляду на викладене, вимоги скарги у частині зобов`язання слідчого надати дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування задоволенню не підлягають, адже питання щодо надання слідчим відомостей досудового розслідування або відмова у наданні таких відомостей належить до дискреційних повноважень слідчого (у даному випадку).

Згідно з ч.ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідні висновки слідчого судді ґрунтуються на підходах, застосованих у рішеннях Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 та від 21.03.2023 у справі № 336/941/19, згідно з якими, в контексті застосування приписів ст. 110 КПК зазначено, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації.

Як було зазначено, відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя доходить висновку, що постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання не відповідає вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, оскільки містить загальні посилання на вимоги ст. 222 КПК України, окреслення повноважень слідчого і фактичний висновок про те, що усі матеріали кримінального провадження становлять таємницю досудового розсування.

Відтак, постанова слідчого підлягає скасуванню як немотивована, а отже, така, що не відповідає змісту ч. 5 ст.110 КПК України та не узгоджується із приписами ст.ст. 221, 222 КПК України.

З урахуванням викладеного скарга підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваної постанови, зобов`язання слідчого або іншої уповноваженої особи СВ ВП № 5 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області негайно розглянути повторно клопотання потерпілого про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 110, 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.12.2023 про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, зобов`язання слідчого надати дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування по кримінальному провадженню у кримінальному провадженні № 0001609 від 19.10.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 18.12.2023 про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 або іншу уповноважену особу СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка здійснює досудове розслідування, повторно невідкладно розглянути клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001609 від 19.10.2023.

У замовленні вимог іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 08 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1