Справа № 697/2148/23
Провадження № 1-кп/697/61/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження №0000334 від 04.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське, Драбівського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 24.03.2023 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, 14.11.2023 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, маючий у відповідності до ст. 89 КК України не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, маючи не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив злочин проти власності.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, який продовжено Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 з 18.08.2023 строком на 90 діб, однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на всій території України діє правовий режим воєнного стану, 03.09.2023, близько 00.30 год., переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи, умисно, в умовах воєнного стану, через хвіртку незаконно проник на обгороджену територію домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях сараю, проник всередину приміщення з якого повторно, таємно викрав велосипед «ARDIS» вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/124- 23/10468-ТВ від 15.09.2023 - 3 337,50 грн., електропилу «VITALS» вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10466-ТВ від 15.09.2023 - 3 638,00 грн., бензопилу «KENTAVR» БП-4521 ТН (к) вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10466-ТВ від 15.09.2023 - 2 441,00 грн., пилку по металу вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10469-ТВ від 14.09.2023 - 102,50 грн., набір голівок вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10469-ТВ від 14.09.2023 - 453,50 грн., два електричні паяльники вартістю 150 грн. кожен на суму 300 грн., ручний механічний дриль вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10469-ТВ від 14.09.2023 - 85,00 грн., верстат точильний на 2 круги «Зеніт ЗСТ-А 4520» вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10939-ТВ від 22.09.2023 - 1366,66 грн., 30 м. кабелю електричного, мідного двожильного, перетином 2,5мм 2. (ВВГ) вартістю 40 грн. за 1 м. на суму 1200 грн., електроподовжувач вартістю 200 грн., металеву триногу вартістю 700 грн. Після чого ОСОБА_4 викрадені ним речі закріпив на велосипед та перевіз до пустиря неподалік будинку АДРЕСА_4 , де заховав, щоб в подальшому розпорядитися ними на власний розсуд. Всього, ОСОБА_4 викрав майна, що належить ОСОБА_5 на загальну суму 13 824,16 грн., чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю за обставин вказаних у обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаюється та просить суворо не карати. Зазначив, що 03.09.2023, близько 00.30 год., через хвіртку проник на обгороджену територію домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , де зірвав замок на вхідних дверях сараю, проник всередину та викрав велосипед, електропилу, бензопилу, пилку по металу, набір голівок, два електричні паяльники, ручний механічний дриль, верстат точильний на 2 круги, 30 м. кабелю електричного, мідного, електроподовжувач, металеву триногу. На велосипеді перевіз викрадені речі до пустиря неподалік будинку АДРЕСА_4 , де заховав.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, у зв`язку тим, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження йому повернуто частину викраденого майна він заявляє цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 5907,66 грн. та моральної шкоди в розмірі 15000 грн. Моральна шкода, полягає у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок втрати майна, яке ним використовується в повсякденному житті та на яке він копив чималий час. На даний час він має постійний страх, що до його будинку можуть знову проникнути злочинці, що дуже його пригнічує морально та не дозволяє ні на мить відлучитися, коли він змушений по справам покидати будинок без нагляду. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди підтримує повністю, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченої та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не здобуто.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 доведено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив новий умисний злочин проти власності; має молодий вік, офіційно непрацевлаштований, суспільно корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог КК України, покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Суд враховуючи зазначені вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та являлось передумовою для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено. Крім цього, підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_4 , а також попередження можливості вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливі без ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті у разі відбуття ним покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, судом також встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2023 у справі №697/2372/23 ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

За даним кримінальним провадженням, нове кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинено 03.09.2023, тобто до постановлення вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2023 у справі №697/2372/23.

Згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_4 слід призначити покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2023 та за цим вироком.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Питання речових доказів у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_5 за цивільним позовом просить стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 5 907,66 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Сума матеріальної шкоди у розмірі 5 907,66 грн. доведена і повністю визнана обвинуваченим та підлягає стягненню з останнього.

З огляду на викладене, цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 5 907,66 грн. підлягає до задоволення, оскільки сума майнової шкоди доведена в суді.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд приходить до висновку, що в результаті крадіжки, потерпілому ОСОБА_5 була спричинена моральна шкода, яка, виходячи з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, які потерпілий зазнав внаслідок втрати майна, яке ним використовується в повсякденному житті та на яке він копив чималий час, яка підлягає частковому відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст. 1167 ЦК України, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що потерпілий дійсно зазнав хвилювання та моральних страждань внаслідок вчиненого правопорушення, разом з цим, завдана матеріальна шкода у розмірі 5 907,66 грн. істотно відобразилося на способі його життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, характер душевних страждань потерпілого, ступінь вимушених змін у житті останнього, негативні психоемоційні зміни особистості, та визнання обвинуваченим позову в повному обсязі, а тому, виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково в сумі 3 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- велосипед «ARDIS», електропилу «VITALS», коробку з-під бензопили «KENTAVR» БП-4521 ТН (к), 3 електричні лампочки, пилку по металу, коробку металеву з голівками, ручний дриль, сокиру, 2 електричні паяльники, трубку металеву, інструкцію до велосипеда «ARDIS», інструкцію з експлуатації електропили «VINALS», інструкцію з технічної експлуатації бензопили ланцюгової «KENTAVR» БП-4521 ТН (к), які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити потерпілому ОСОБА_5 ;

- 4 сліди папілярних візерунків, дактилокарту ОСОБА_4 , дактилокарту ОСОБА_5 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за залучення експертів у зв`язку з проведенням товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10468-ТВ від 15.09.2023 в розмірі 478,00 грн.; у зв`язку з проведенням товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10466-ТВ від 15.09.2023 в розмірі 478,00 грн.; у зв`язку з проведенням товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10469-ТВ від 14.09.2023 в розмірі 956,00 грн.; у зв`язку з проведенням дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/124-23/10435-Д від 11.09.2023 в розмірі 1 434,00 грн.; у зв`язку з проведенням дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/124-23/11092-Д від 25.09.2023 - 1 673,00 грн.; у зв`язку з проведенням товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-23/10939-ТВ від 22.09.2023 в розмірі 956,00 грн., а всього на загальну суму 5975 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень) 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 5907,66 гривень та моральної шкоди в сумі 3000 грн., а всього на загальну суму 8907,66 грн. (вісім тисяч дев`ятсот сім гривень) 66 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1