У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/11419/23

№ 1-кс/183/3331/23

05 грудня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відвід слідчому судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000249 від 12 вересня 2023 року,

в с т а н о в и в :

04.12.2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відвід слідчому судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000249 від 12 вересня 2023 року.

Зава мотивована наступним.

В провадженні СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000249 від 12.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні забезпечується Новомосковською окружною прокуратурою.

Слідчим суддею у вказаному кримінального провадженні на час проведення досудового розслідування визначено суддю Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 .

Положення ст.75 КПК України визначають підстави відводу слідчого судді та вказують на вичерпний перелік обставин, які не дозволяють слідчому судді брати участь у кримінальному провадженні. Разом з тим, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 від 12.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, встановлено низку обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 .

Викладені у цій заяві обставини не відносяться до окремої особистої думки прокурора чи будь-кого, а також у жодному разі не зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями слідчого судді, так як внаслідок незгоди прокурора з певними рішеннями, останній реалізував, в усіх можливих випадках, своє право на їх оскарження у встановленому КПК України порядку.

У цій заяві йдеться про встановлення фактів та наведення достовірних доказів щодо систематичного порушення слідчим суддею вимог КПК України, які, як кожне окремо, так і у своїй сукупності викликають очевидний сумнів у неупередженості слідчого судді.

Ч. 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: законність; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Так, ухвалами слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 03.11.2023 року (резолютивними частинами) задоволено клопотання захисників підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про зміну останнім запобіжного заходу. Вказаними ухвалами підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, строком до 05.12.2023 року. Також вказаними ухвалами на підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці (справа № 183/11419/23; провадження № 1-кс/183/3035/23 та № 1-кс/183/3034/23).

Разом з тим, у резолютивних частинах вказаних ухвал слідчим суддею зазначено про те, що повний текст ухвал буде оголошено 07.11.2023 року об 11 год. 00 хв. та 11 год. 10 хв. відповідно.

У вищевказані дату та час прокурор у зазначеному кримінальному провадженні прибув до слідчого судді ОСОБА_7 з метою присутності під час оголошення повного тексту вказаних ухвал та подальшого отримання копій таких судових рішень. Однак, у визначений слідчим суддею час, оголошення повного тексту зазначених ухвал не відбулося та їх копії не були вручені прокурору. Слідчий суддя, перебуваючи в своєму кабінеті не пояснила прокурору причин, у зв`язку з якими оголошення повного тексту ухвал не відбудеться у зазначений час.

Того ж дня, прокурор подав до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області письмовий запит на ім`я слідчого судді ОСОБА_7 , в якому просив направити на адресу Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області вказані ухвали суду, з метою ознайомлення з їх повним текстом та відповідними мотивами суду, що стали підставою для задоволення клопотань захисників підозрюваних.

Однак, станом на сьогодні, відповідь на вказаний запит слідчим суддею не надана та відповідні копії ухвал суду до Новомосковської окружної прокуратури не направлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Однак, слідчим суддею ОСОБА_7 створено всі умови для того, щоб прокурор був позбавлений можливості своєчасного звернення до апеляційного суду з відповідними скаргами на вказані рішення у формі ухвал, чим порушено загальну засаду кримінального провадження - забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.

В підтвердження факту порушення слідчим суддею ОСОБА_7 однієї з загальних засад кримінального провадження - забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, остання під час постановлення вказаних ухвал прийшла до висновку про те, що вони не підлягають оскарженню.

Разом з тим, чинний КПК України встановлює можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або про відмову в застосуванні такого заходу (п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України).

Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його «обрання», але й «зміну» на інший запобіжний захід (судові рішення Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ККС ВС) від 18.12.2018 у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18).

Сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК України (постанова Першої судової палати ККС ВС від 17.05.2021 у справі № 335/9520/19).

У зв`язку з цим, прокурор, не дивлячись на те, що йому не було своєчасно вручено відповідні ухвали слідчого судді з повним текстом, звернувся до Дніпровського апеляційного суду з відповідними апеляційними скаргами, за результатами яких на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, колегія суддів апеляційного суду погодилась з позицією прокурора, щодо можливості оскарження відповідних ухвал слідчого судді та відкрила апеляційні провадження за скаргами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Зважаючи на викладене, слідчим суддею ОСОБА_7 не тільки порушено загальну засаду кримінального провадження - забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, а й одночасно порушено таку загальну засаду, як законність, в частині хибного висновку про неможливість оскарження відповідних ухвал.

Не надаючи в цілому оцінку законності вказаним рішенням слідчого судді та в жодному разі не декларуючи незгоду з ними, а звертаючи увагу лише на окрему поведінку та окремі висновки останньої в процесі їх ухвалення, необхідно зазначити про наступне.

До початку розгляду слідчим суддею клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , в розпорядженні слідчого судді перебувала заява потерпілого ОСОБА_9 , яку останній перед початком судового розгляду направив на адресу електронної пошти суду та в якій наполегливо просив слідчого суддю не задовольняти клопотання захисників та не змінювати запобіжний захід підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Потерпілий наголошував на тому, що у нього є реальні підстави вважати, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу, підозрювані матимуть можливість втілити в життя раніше висловлювані ними погрози застосування насильства, тим більше, маючи інформацію про звернення потерпілого до правоохоронних органів. Однак, з невідомих причин, слідчий суддя ОСОБА_7 в процесі розгляду вказаного клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_8 про наявність такої заяви потерпілого не згадала. Коли ж прокурор повідомив слідчому судді про те, що у нього є інформація про направлення потерпілим відповідної заяви на адресу електронної пошти суду, а також у нього є наявна копія вказаної заяви потерпілого, яку він просить долучити до матеріалів справи, слідчий суддя категорично наголосила на тому, що в матеріалах клопотання така заява потерпілого відсутня. Більш того, слідчий суддя за власної ініціативи повідомила про намір оголошення короткої перерви для того, щоб прокурор з`ясував у потерпілого вхідний номер, за яким зареєстрована його заява в канцелярії суду. Коли, все ж таки, секретар судового засідання знайшла заяву потерпілого (заява знаходилась у картонній папці на столі секретаря в залі судових засідань), яка стосувалася обох підозрюваних, слідчий суддя іронічно запитала прокурора про те, яким чином їй потрібно розірвати заяву вздовж чи у поперек, для того щоб покласти одну її частину у справу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , а іншу у справу щодо підозрюваного ОСОБА_5 . В свою чергу прокурор повідомив, що він не може впливати на потерпілого в частині того, яким чином йому викладати свою заяву до слідчого судді та врешті просив слідчого суддю долучити заяву потерпілого до справи підозрюваного ОСОБА_8 , так як на той час проводився саме розгляд клопотання щодо останнього.

Така процесуальна поведінка слідчого судді по відношенню до прокурора вказує на негативне та упереджене ставлення до останнього.

До того ж, в ухвалах щодо зміни запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_8 та ОСОБА_5 слідчий суддя не зазначила жодного слова про вказану заяву потерпілого та не надала їй відповідної оцінки, в той час, як кожен додаток до клопотання захисників не був залишений поза увагою. Вказане свідчить про надання переваги та пріоритетності лише матеріалам, що додавалися захисниками підозрюваних до їх клопотань. В даному випадку має місце порушення такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглядаючи клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_8 про зімну останньому запобіжного заходу, слідчий суддя запитала прокурора, чому він не оскаржував її попереднє рішення про обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, якщо називає його, дослівно «сплошним порушенням». При цьому прокурор, оголошуючи свої письмові заперечення проти клопотання захисника наводив лише хронологію подій, що передували розгляду клопотання захисників підозрюваних про зміну запобіжного заходу останнім та не вживав подібних зневажливих формулювань по відношенню до судового рішення, що набрало законної сили (що підтверджується аудіо-відеофіксацією судового засідання). Так само, такі формулювання відсутні у долучених до матеріалів судової справи письмових запереченнях прокурора. Натомість прокурор у своїх запереченнях звернув увагу слідчого судді на те, що захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_10 в своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу підозрюваному зазначила, що на її думку: «прокурором у даному кримінальному провадженні взагалі не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , і жодні об`єктивні дані, які б підтверджували ці ризики, матеріали кримінального провадження не містять.» І це при тому, що ухвала слідчого судді ОСОБА_7 від 10.10.2023 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою містить чіткий висновок слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином, адвокат ОСОБА_10 висловила сумнів у законності ухвали слідчого судді ОСОБА_7 , яка набрала законної сили, у зв`язку з чим прокурор зазначив, що на його думку, що така позиція захисника, як мінімум, не узгоджується з діючими Правилами адвокатської етики. Однак, така позиція захисту не викликала у слідчого судді жодних запитань. Натомість в ході судового розгляду слідчий суддя звернулася до захисника з наступним: «І те, що прокурор зазначає що Ви порушили етику адвоката це Ваше питання і Ви ВІДРЕАГУЄТЕ НА ЙОГО ПУБЛІЧНУ ЗАЯВУ в судовому засіданні.» Тобто фактично, слідчий суддя, замість можливого роз`яснення захиснику її права реагування на «публічну заяву прокурора в судовому засіданні», здійснила прямий заклик до такого реагування.

В той же час, умисно перекручуючи фактичні обставини, слідчий суддя звинуватила прокурора у висловлюванні, яких останній не допускав. Коли прокурор намагався пояснити слідчому судді те, що він не називав її ухвалу від 10.10.2023 року «сплошним порушенням», остання наголосила на тому, що вона чула такі слова від прокурора та не бажаючи слухати жодних пояснень, поставила прокурору інше питання. Також, слідчий суддя, з невідомих причин, поставила питання прокурору про те, чи має останній медичну освіту, не пояснюючи при цьому доречність такого питання та його відношення до розгляду клопотання захисника підозрюваного про зміну запобіжного заходу.

Така поведінка слідчого судді вказує на очевидну прихильність останньої до сторони захисту та одночасно упереджене і негативне ставлення до прокурора.

Разом з тим, в процесі розгляду клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 прокурор оголошуючи свої заперечення зазначив, що підозрюваний є уродженцем м. Ленкоран Азербайджанської Республіки та маючи на батьківщині відповідні соціальні зв`язки, може скористатись ними та виїхати через тимчасово непідконтрольні території України до Азербайджанської Республіки. Однак в ухвалі про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 від 03.11.2023 року слідчий суддя вказала, що таке твердження прокурора викликає її особливу увагу. На думку слідчого судді, прокурор поставив, як нарікання, підозрюваному ОСОБА_5 те, що останній народився не в Україні. Крім того, з невідомих причин слідчий суддя прийшла до висновку про те, що прокурор не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 , має міцні соціальні зв`язки та вільно володіє державною мовою (при тому що підозрюваний ОСОБА_5 під час судового розгляду пошепки сказав декілька фраз, посилаючись на хворобу горла). З рештою, слідчий суддя вказала, що такі висловлювання прокурора можуть бути сприйняті як дискредитація підозрюваного за місцем народження.

Такі твердження слідчого судді це черговий яскравий приклад того, що має місце перекручування слів прокурора, який лише висловив своє припущення, щодо ймовірного переховування підозрюваного у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Такі безпідставні висновки слідчого судді та відкрите заступництво по відношенню до підозрюваних і сторони захисту, жодним чином не можуть свідчити про безсторонність та повну неупередженість слідчого судді ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні.

Не можна також не відмітити того факту, що під час розгляду слідчим суддею ОСОБА_7 клопотань захисників підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про зміну останнім запобіжного заходу, в залі були присутні троє осіб чоловічої статі у військовій формі. Вказані військовослужбовці повідомили слідчому судді про те, що вони мають намір бути присутніми під час розгляду відповідних клопотань щодо підозрюваних в якості «вільних слухачів». Не дивлячись на те, що як захисники підозрюваних, так і прокурор повідомили слідчому судді про те, що не мають наміру допитувати вказаних осіб в якості свідків у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , слідчий суддя підтримала думку сторони захисту про те, що з метою нерозголошення відомостей щодо стану здоров`я підозрюваних, необхідно обмежити присутність при розгляді вказаних клопотань сторонніх осіб в залі судових засідань. Після чого, слідчий суддя попросила військових залишити зал судових засідань, повідомивши про те, що вони можуть бути присутні лише при оголошенні судового рішення, якщо матимуть таке бажання.

Дійсно, ч. 2 ст. 27 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у тому числі у разі, якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом. І лікарська таємниця дійсно охороняється законом. Однак, крім документів, щодо стану здоров`я підозрюваних, слідчим суддею в процесі розгляду відповідних клопотань, крім матеріалів, що містять відомості віднесені до лікарської таємниці, також досліджувались інші матеріали, такі як характеристики з місця мешкання та реєстрації підозрюваних, довідки щодо участі у релігійних та благодійних організаціях, довідки щодо складу сім`ї, тощо. Отже, слідчий суддя ОСОБА_7 мала достатні підстави для прийняття рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні лише впродовж окремої частини судового провадження, під час якої досліджувалися матеріали, що містять охоронювану законом таємницю, а не впродовж усього судового провадження.

Безпідставне обмеження присутності громадськості (тим більше військових) під час судового засідання свідчить про порушення слідчим суддею такої загальної засади кримінального провадження, як гласність і відкритість судового провадження (ст. 27 КПК України).

Крім того, 15.11.2023 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 за результатом розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 постановила ухвалу про скасування раніше накладеного нею арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль «Mazda» моделі «6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 та чіп марки «Starline» (справа №183/11419/23, провадження №1-кс/183/3049/23). Вказаною ухвалою слідчий суддя зобов`язала слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , передати майно, щодо якого скасовано арешт ОСОБА_12 для можливості користуватися ним.

Разом з тим, про існування зазначеної ухвали слідчого судді слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 дізнався лише 20.11.2023 року, коли на адресу слідчого відділу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за вхідним №3860 надійшла заява адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_12 у якій остання просила долучити до матеріалів кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 12 вересня 2023 року вказане судове рішення та негайно виконати його.

Тобто вказана ухвала після її постановлення слідчим суддею не була направлена на адресу СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

В відповідній копії ухвали слідчого судді наданій адвокатом ОСОБА_4 зазначено що остання та ОСОБА_5 про дату, місце та час розгляду клопотання були повідомлені слідчим суддею належним чином, але в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду відповідного клопотання. Однак інформації про повідомлення особи, за клопотанням якої було арештовано майно (слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 ) про дату, місце та час розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 вказана ухвала не містить. Так само вказана ухвала не містить відомостей про те, що можливо без підтвердження повідомлення належним чином особи, за клопотанням якої було арештовано майно про дату, місце та час розгляду клопотання адвоката, фактично проводити такий розгляд.

Тобто слідчий суддя ОСОБА_7 , не дотримуючись вимог ч. 2 ст. 174 КПК України, не повідомила належним чином особу, яка раніше заявляла клопотання про накладення арешту на майно, про дату, місце та час розгляду клопотання адвоката щодо скасування арешту на майно, чим позбавила можливості останню бути присутньою в судовому засіданні та висловити свою думку та позицію по вказаному клопотанню. Крім того, слідчим суддею порушено триденний строк розгляду клопотання про скасування арешту майна, після його надходження до суду. Фактично, слідчим суддею проведено односторонній розгляд вказаного клопотання адвоката підозрюваного без жодного натяку на дотримання принципу змагальності сторін в судовому процесі.

Слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , так само, як і слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 не отримували SMS-повідомлень (Viber-повідомлень) про виклик у відповідне судове засідання.

Хоча навіть при надісланні судом таких повідомлень слідчим, це не можна було б вважати належним повідомленням, так як згідно з п.5 Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, судовий виклик надсилається учаснику судового процесу за наявності відповідної заяви та технічної можливості. Вказані слідчі відповідних заяв до суду не подавали.

Таким чином, слідчим суддею вкотре проігноровано вимоги КПК України в частині таких загальних засад кримінального провадження, як законність та змагальність сторін.

Крім того, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, проводився комплекс негласних слідчих (розшукових) дій на підставі відповідних дозволів слідчого судді апеляційного суду. Вивченням протоколу про результати негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_14 № 6015т/55/103-2023 від 07.11.2023 року, щодо якого скасовано гриф секретності, встановлено, що 09.10.2023 року ОСОБА_14 здійснював вихідний дзвінок невстановленій особі. В ході телефонної розмови ОСОБА_14 просив невстановлену особу зробити чоловіку на ім`я ОСОБА_15 характеристику про те, що останній начебто перебуває у громаді. Дослівно та мовою оригіналу ОСОБА_14 каже своєму співрозмовнику наступне: «Да, Ислам надо характеристику, шо типо он состоит в общине. Ну просто для суда чисто, ну шоб там никто там ничо не проверяет ничего, это судья попросил, шо б было с адвокатом меня. Как можно это сделать брат?»; «Ну шо он состоит в общине, помогает, ну типа мусульманин он».

Слід відзначити, що адвокатом ОСОБА_5 ОСОБА_4 до її клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному з тримання під вартою на домашній арешт, долучено характеристику РО «Релігійна громада «Мусульмани Дніпра», відповідно до якої ОСОБА_5 являється її вірянином та є глибоко віруючою людиною, характеризується з позитивної сторони, приймає участь у релігійних заходах та святах.

Станом на 09.10.2023 року у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 єдиним слідчим суддею було визначено ОСОБА_7 . В подальшому, вказану характеристику РО «Релігійна громада «Мусульмани Дніпра», слідчий суддя врахувала в ухвалі від 03.11.2023 року, як одну з підстав для прийняття позитивного рішення щодо зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Разом з тим, 21.11.2023 року слідчий суддя ОСОБА_7 , розглянувши заяви адвоката ОСОБА_4 , що діяла в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_10 , що діяла в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про дозвіл на відлучення з фактичного місця проживання підозрюваних для отримання ними медичної допомоги прийшла до висновку про те, що вони не підлягають розгляду в порядку, визначеному КПК України.

Однак, слідчий суддя ОСОБА_7 , замість того, щоб письмово роз`яснити адвокатам положення ст. 201 КПК України, відповідно до якої підозрювані, їх захисники мають право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на них слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання, видала, так звані, «письмові дозволи». В «письмовому дозволі» наданому адвокату ОСОБА_4 слідчим суддею зазначено: «Дозволяю ОСОБА_5 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 12.09.29023 року за № 0000249 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відлучитися з місця, визначеного ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, до лікувальної установи, а саме КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» для консультації та надання медичної допомоги в період часу з 09.00 години до 17.00 години 22.11.2023 року.» Аналогічний дозвіл слідчим суддею надано адвокату ОСОБА_10 , з відмінністю лише в тому, що підозрюваному ОСОБА_8 надано дозвіл на відвідування КЗ багатопрофільна клінічна лікарня № 4 Дніпропетровської міської ради (вул. Ближня, 31, м. Дніпро) в період часу з 08.00 години до 17.00 години 22.11.2023 року.

У зазначених листах слідчого судді відсутні жодні посилання на будь-які законодавчі норми, на підставі яких остання прийняла відповідне рішення та наділила себе повноваженнями щодо надання дозволу на порушення умов відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваними.

Ухвалами слідчого судді ОСОБА_7 від 03.11.2023 року про зміну запобіжного заходу підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , серед інших обов`язків, на останніх покладено обов`язок передбачений п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України не відлучатися з місця фактичного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або СУДУ цілодобово.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.

П. 22 ч. 1 ст. 3 КПК містить значення наступного терміну: суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом.

Тобто, слідчий суддя ОСОБА_7 , будучи особою, яка не наділена кримінальним процесуальним законом повноваженнями надання дозволу підозрюваним на відлучення з місця їх фактичного проживання під час перебування останніх під домашнім арештом, безпідставно задовольнила відповідні заяви адвокатів. Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 369 КПК України слідчий суддя ОСОБА_7 прийняла рішення з відповідними правовими наслідками не у формі ухвали, а у формі звичайної відповіді на заяву.

Про прийняття вказаних рішень слідчий суддя не повідомила, як працівників поліції Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, що здійснюють постійний контроль за виконанням підозрюваними правил та обмежень, встановленими ухвалами від 03.11.2023 року, так і слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Лише 23.11.2023 року прокурор, який приймав участь у розгляді Дніпровським апеляційним судом його скарг на ухвали слідчого судді від 03.11.2023 року, в судовому засіданні дізнався від захисників підозрюваних про те, що 21.11.2023 року слідчим суддею надано підозрюваним відповідні «дозволи», 22.11.2023 року останні звернулися до відповідних медичних закладів, того ж дня залишились там для проходження стаціонарного лікування, у зв`язку з чим, вже в другий раз поспіль, не з`явилися до апеляційного суду для розгляду апеляційних скарг прокурора (перший раз підозрювані не з`явилися до апеляційного суду через те, що за два дні до дати судового розгляду сімейний лікар діагностувала в телефонному режимі у обох «Covid19»).

Коли колегія слідчих суддів Дніпровського апеляційного суду вже втретє вимушено відклала судове засідання з розгляду апеляційних скарг прокурора на 30.11.2023 року. Однак, того ж дня прокурору стало відомо про те, що 28.11.2023 року підозрюваного ОСОБА_8 виписали з КЗ багатопрофільна клінічна лікарня № 4 Дніпропетровської міської ради. А вже 29.11.2023 року слідчий суддя ОСОБА_7 повторно задовольнила заяву адвоката ОСОБА_10 та вже вдруге надала «дозвіл» підозрюваному ОСОБА_8 відлучитися з місця його мешкання. Цього разу підозрюваному ОСОБА_8 було дозволено відлучитися до КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» (до тієї ж лікарні, де на той час перебував на стаціонарному лікуванні підозрюваний ОСОБА_5 ) для консультації та надання медичної допомоги в період часу з 10.00 години до 17.00 години 29.11.2023 року. В цей же день, підозрюваний ОСОБА_8 залишився у вказаному медичному закладі для проходження стаціонарного лікування, у зв`язку з чим останній вже втретє не з`явився до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчої судді ОСОБА_7 від 03.11.2023 року про зміну запобіжного заходу.

У зв`язку з вказаними обставинами, колегія суддів Дніпровського апеляційного суду відкрито повідомила захисникам підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про те, що вони чудово розуміють реальні причини такого різкого загострення хворобливого стану підозрюваних, але апеляційні скарги прокурора все одно повинні бути розглянуті, тому їх відповідний розгляд відкладено на 04.12.2023 року о 16.00 годині. При тому, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваних закінчується 05.12.2023 року.

Станом на 01.12.2023 року прокурору у кримінальному провадженні стало відомо про те, що підозрюваного ОСОБА_5 виписано зі стаціонарного лікування КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування». Але розуміючи відповідні обставини, цілком ймовірно, що слідчим суддею ОСОБА_7 , до 16.00 години 04.12.2023 року буде надано черговий «дозвіл» підозрюваному на відлучення до певного медичного закладу, що не дозволить останньому вчетверте з`явитись до апеляційного суду, після чого в задоволенні апеляційних скарг прокурора буде відмовлено через одну лише обставину відсутність підозрюваних.

Систематично приймаючи рішення про надання дозволу підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відлучитися з місця відбування домашнього арешту до різних лікувальних установ, слідчий суддя ОСОБА_7 порушила такі загальні засади кримінального провадження, як законність та диспозитивність.

З метою недопущення виникнення у учасників судового провадження сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, з метою недопущення порушень вимог Закону України «Про судоустрій та статус суддів», прокурор просив задовольнити заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000249 від 12 вересня 2023 року.

Прокурор в судовому заявлену заяву підтримав, просив її задовольнити, мотивуючи обставинами, в ній викладеними.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні заяви, мотивуючи свою позицію тим, що підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_7 не має. Зазначила, що заява про відвід зводиться до не незгоди прокурора з рішеннями суду та з тими обставинами, які там викладені. Також додала, що коли її підзахисний вийшов з під варти, у нього був послаблений імунітет, він захворів на «Covid19». Після чого, вони звернулись до слідчого судді з клопотання про дозвіл відлучитися з фактичного місця проживання для отримання належної медичної допомоги. Про кожне пересування її підзахисного вона повідомляє в електронному виді.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явилась для надання пояснень, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши заяву про відвід головуючого судді, приходить до наступного.

У відповідності до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Обґрунтовуючи заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_7 , прокурор посилається на порушення суддею під час ухвалення судового рішення про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, скасування арешту, накладеного на автомобіль, та надання «дозволів» підозрюваним ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відлучатися підозрюваним на лікування, норм кримінального процесуального закону, а, відтак, на його упередженість.

У заяві прокурора йдеться про встановлення фактів та наведення достовірних доказів щодо системного порушення слідчим суддею вимог КПК України, зокрема, порушення такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які, на думку прокурора, як кожне окремо, так і у своїй сукупності викликають очевидний сумнів у неупередженості слідчого судді.

Водночас, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи заяву про відвід, суд має перевірити наявність обставин, визначених ст. 75 КПК України і прийняти відповідне рішення.

Оцінка, судових рішень слідчого судді на предмет їх законності, оцінка мотивів суду, які покладені в основу таких рішень, форма таких рішень, а так само і поведінка судді при їх ухваленні, не може бути предметом розгляду суду цієї ж інстанції в рамках розгляду заяви про відвід судді.

Отже, обставин для відводу, передбачених ст. 75 КПК України, щодо упередженості слідчого судді ОСОБА_7 , судом не встановлено, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 76, 80, 81, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 про відвід слідчому судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000249 від 12 вересня 2023 року відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 08 грудня 2023 року о 09.00 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1