Справа 688/5046/23
№ 1-кс/688/11/24
Ухвала

03 січня 2024 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000291 від 10 червня 2023 року, про арешт майна,

встановив:

Слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні за №0000291 від 10 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 09 червня 2023 року до чергової частини ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 27 листопада 2022 року довірившись малознайомому чоловіку, який представився ОСОБА_6 (має нік нейм в інстаграмі MARSIK_11, користується номером телефону НОМЕР_1 ) перевів на його рахунок № НОМЕР_2 декільками транзакціями грошові за придбання двох автівок грошові кошти в сумі 273762 гривні.(ЄО-1857).

10 червня 2023 року відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000291за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Під час розслідування кримінального провадження встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 27 листопада 2022 року, перерахував декількома транзакціями грошові за придбання двох автівок грошові кошти в сумі 273762 гривні, на банківську картку відкриту в АТ «Універсал Банк» (Monobank) № НОМЕР_2 з банківським рахунком № НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою недопущення відчуження майна (зняття, перерахування грошових коштів), чи внесення змін про власника (ів), слідчий просить накласти арешт на банківську картку № НОМЕР_2 з банківським рахунком № НОМЕР_3 , відкритим в АТ «Універсал Банк» (Monobank) (м. Київ, вул. Автозаводська 54/19, МФО- 322001, ЄДРПОУ-21133352, 04114), на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною використання та розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківській картці № НОМЕР_2 з банківським рахунком № НОМЕР_3 , що знаходиться у володінні АТ «Універсал Банк» (Monobank), який розташований за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська 54/19 (МФО- 322001, ЄДРПОУ-21133352), 04114.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримали.

Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на таке.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 за придбання двох автівок перерахував грошові кошти в сумі 273762 гривні декількома транзакціями на банківську картку відкриту в АТ «Універсал Банк» (Monobank) № НОМЕР_2 з банківським рахунком № НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_8 .

Відповідно до квитанцій, доданих до матеріалів клопотання, грошові перекази на банківську картку відкриту в АТ «Універсал Банк» (Monobank) № НОМЕР_2 з банківським рахунком № НОМЕР_3 , потерпілим здійснювались в період з листопада 2022 року по січень 2023 року.

Слідчий з метою недопущення відчуження майна (зняття, перерахування грошових коштів), чи внесення змін про власника (ів), просить накласти арешт на вищевказаний банківський рахунок.

Клопотання про накладення арешту на рахунок подано до суду 03 січня 2024 року.

Враховуючи, що з часу здійснення транзакційпройшов значний проміжок часу та слідчим не надано будь-яких доказів того, що на рахунку, на який необхідно накласти арешт, наявні грошові кошти, а також чи являється на даний час банківський рахунок діючим, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вищевказаний банківський рахунок не виправдовуватиме потреби досудового розслідування.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

За таких обставин, з огляду на завдання кримінального провадження, розумність та співмірність обмеження права власності в даному конкретному випадку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на майно.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищевказане, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

В задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000291 від 10 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя