Номер провадження: 11-кп/813/1861/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час перегляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 у кримінальному провадженні №0007556, внесеному до ЄРДР 26.09.2016 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_9 , 2008 року народження, та доньку ОСОБА_10 , 2008 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 08.06.2021 Приморським районним судом м. Одеси за вчинення 28.02.2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2021 у виді позбавлення волі строком на 2 роки більш суворим покаранням призначеним за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років, остаточно призначивши цьому обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченому ОСОБА_8 рахується з 21.03.2017.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII у строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення із 21.03.2017 по день вступу вироку в законну силу із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Залишено міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Просить вирок районного суду скасувати повністю та призначити новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 86, 87, 91, 93, 94 КПК України порушено право на збирання та надання доказів суду, чим порушено право на захист, що є істотним порушенням вимог КПК України. Просить вирок районного суду скасувати повністю та ухвалити новий.

До апеляційного суду від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Зокрема обвинувачений зазначає, що на теперішній час у відповідності до ст. 72 КК України термін його перебування під вартою становить тринадцять років та два місяці, що на його думку вважає більш ніж достатнім на той випадок, що по завершенню судового розгляду суд дійде до висновку, що вироком його вину доведено.

Захисник ОСОБА_7 підтримав подане клопотання та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подане клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Так ОСОБА_8 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання його винним, існує ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого щодо можливості призначення іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі, оскільки на теперішній час обвинувачений у відповідності до ст. 72 КК України перебуває під вартою понад 13 років (закон Савченко), оскільки ці обставини не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, в тому числі з урахуванням того, що обвинуваченому призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Таким чином з урахуванням встановлених у судовому засіданні даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою залишити без задоволення.

За таких обставин, керуючись 7, 9, 24, 183, 184, 194, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4