УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокуроравідділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001358 від 07.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо зіткнення автомобіля «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , з мотоциклом «ВМW R 110S» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Відповідно до клопотання, 07.10.2023 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було вилучено автомобіль «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мотоцикл «ВМW R 110S» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які спрямовано на майданчик тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Одеській області №9, за адресою: Одеська область, Одеський район, смт.Таїрове, вул..Пивоварна, 10. Вказані транспортні засоби визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор та власник майна просили розглянути клопотання без їх участі, звернувшись до суду з відповідними заявами.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Транспортні засоби - автомобіль «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VІN-код НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_6 , мотоцикл «ВМW R 110S» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_4 , який перебував у володінні ОСОБА_5 - визнані речовими доказами, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначених у клопотанні транспортних засобів, шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування власником та іншими особами, з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів в порядку, передбаченому постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокуроравідділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VІN-код НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами, з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів в порядку, передбаченому постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року.

Накласти арешт на мотоцикл «ВМW R 110S» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер рами НОМЕР_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами,з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів в порядку, передбаченому постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1