УХВАЛА

Справа №348/2244/23

Провадження № 1-кс/348/364/23

20 листопада 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005, за обвинувальним актом від 21.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться на розгляді кримінальне провадження № 0000005, за обвинувальним актом від 21.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_5 поступило письмове клопотання про відвід прокурора ОСОБА_3 .

Клопотанння мотивоване тим, що у сторони захисту є сумніви в неупередженості прокурора ОСОБА_3 . Зокрема в період часу з 27.09.2021 до 05.11.2021 (дата направлення матеріалів кримінального провадження до ГУНП в Івано-Франківській області), старший прокурор групи прокурорів ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 2 ст. 36 КПК України, самостійно виконував функції слідчого в даному кримінальному проваджені, хоча повинен був направити матеріали кримінального провадження № 0000005 від 21.01.2028 до ГУНП в Івано-Франківській області для організації проведення досудового розслідування. Навіть після направлення матеріалів кримінального провадження ГУНП в Івано-Франківській області, 19.11.2021 прокурор ОСОБА_3 знову проводить допит свідка по справі, хоча з 09.11.2021 призначено слідчого в даному кримінальному проваджені ОСОБА_6 .

За увесь час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, прокурор ОСОБА_3 виказує особисту зацікавленість в притягнені до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у вигляді здійснені морального тиску на ОСОБА_4 , двозначних коментарів в його адресу, зауваження ОСОБА_4 про те, що останній даремно не погоджується на співпрацю зі слідством, направлення повісток про виклик всім родичам ОСОБА_4 незалежно від того, чи мали вони відношення до підприємницької діяльності чи ні. На переконання сторони захисту дані дії здійснювались з метою розповсюдження інформації серед третіх осіб щодо здійснення кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , хоча станом на жовтень - листопад 2021 року останньому не було повідомлено про підозру.

Сам факт здійснення слідчих дій старшим групи прокурорів в приміщені банківських установ, могло скласти хибне уявлення про ОСОБА_4 як ненадійного бізнес партнера або неплатоспроможного клієнта банку, що негативно відображається на здійснені підприємницької діяльності.

Подібна неналежна та незаконна процесуальна поведінка старшого прокурора групи прокурорів ОСОБА_3 виключає його неупереджене ставлення під час підтримання державного обвинувачення по даній кримінальні справі.

У своїх додаткових письмових поясненнях захисник обвинуваченого ОСОБА_4 -адвокат ОСОБА_5 вказала, що крім обставин, зазначених у клопотанні про відвід, підставою для відводу прокурора ОСОБА_3 є також те, що під час судового розгляду може виникнути необхідність у допиті прокурора ОСОБА_3 в якості свідка, як особи, яка безпосередньо здійснювала вилучення документації з банківських установ, проводила огляд декларацій про майновий стан і доходи ОСОБА_4 , таким чином перебування прокурора ОСОБА_3 в статусі державного обвинувача буде унеможливлювати реалізувати для сторони захисту всіх заходів щодо реалізації процесуальних прав обвинуваченого. З цього приводу ЄСПЛ неодноразово висловлювався, що процесуальні права обвинуваченого мають бути реальними та ефективними, а не ілюзорними.

Від прокурора ОСОБА_3 поступили письмові пояснення на клопотання захисника про відвід прокурора, згідно яких він не погоджується із вказаним клопотанням. Так, заява про відвід обґрунтована його ніби-то особистою заінтересованістю в результатах кримінального провадження, що виключає неупереджене ставлення під час підтримання державного обвинувачення.

Основною причиною цього, як вважає сторона захисту, є проведення ним особисто окремих слідчих дій.

Зазначає, що системний аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що прокурору, як стороні обвинувачення, надано не тільки право на проведення слідчих (процесуальних) дій, а й зобов`язано його досліджувати обставини кримінального провадження.

З огляду на це ним, як процесуальним керівником, було проведено допити свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також здійснено виїмки окремих документів та їх огляд.

При цьому здійснення прокурором зазначених в заяві заходів забезпечення кримінального провадження також було зумовлено змінами в законодавстві.

Так, п.п. 2 п. 10 розд. VI ЗУ «Про Бюро економічної безпеки України» від 28.01.2021, Кабінет Міністрів України було зобов`язано не пізніше шести місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію Державної фіскальної служби України, тобто до 25.09.2021.

З урахуванням набрання 25.03.2021 чинності окремими положеннями ЗУ «Про Бюро економічної безпеки України», слідчі підрозділи органів ДФС України з 25.09.2021 були позбавлені повноважень на здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 216 КПК України, зокрема й кримінального провадження за ст. 212 КК України щодо ОСОБА_4 .

Враховуючи припинення повноважень слідчими ГУ ДФС в Івано-Франківській області 25.09.2021, та строк дії ухвал суду до 14.11.2021, якими надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів АТ «Ощадний банк України», АТ КБ «Приватбанк» та Івано-Франківської районної державної адміністрації, ним як процесуальним керівником 07.10.2021, 12.10.2021, 29.10.2021 проведено відповідні виїмки документів, частину з яких 27.10.2021 та 01.11.2021 оглянуто, після чого усі матеріали скеровано органу досудового розслідування.

При цьому КПК України не передбачено строку для скерування матеріалів кримінального провадження до органу досудового розслідування після винесення постанови про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу, а перебування кримінального провадження в процесуального керівника було зумовлено необхідністю завершення відповідних виїмок.

Також він не погоджується з доводами сторони захисту про винесення ним ніби-то непередбаченої КПК України постанови про допуск захисника.

Так, ним після отримання відповідних документів від захисника ОСОБА_5 , їх вивчення, ураховуючи перебування адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів, було прийнято рішення про винесення постанови про допуск захисника, що відповідало вимогам ст. 110 КПК України.

Також вважає абсолютно неправдивими твердження сторони захисту про його ніби-то особисту зацікавленість в притягненні ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, у вчиненні морального тиску на нього, направленні повісток про виклики особам, які не мали відношення до підприємницької діяльності, що, на переконання обвинуваченого та захисника, здійснювалося з метою розповсюдження інформації про кримінальне переслідування ОСОБА_4 та підривало ділову репутацію останнього серед банківських працівників. Окрім голослівних заяв з цього приводу, сторона захисту жодних доказів суду не представила.

При цьому зазначає, що факт проведення досудового розслідування щодо ОСОБА_4 та притягнення його до кримінальної відповідальності жодним чином негативно не вплинули на здійснення ним підприємницької діяльності, яка, навпаки, розширилася; ділова репутація ОСОБА_4 не постраждала, в тому числі і серед банківських працівників, якими, наприклад, в 2022 році надано ряд кредитів.

Таким чином сторона захисту просить суд задоволити заяву про його відвід за умови відсутності будь-яких доказів його заінтересованості чи упередженості, мотивуючи свої доводи припущеннями, які не відповідають дійсності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 заяву про відвід прокурора підтримали та просили її задоволити з підстав, викладених в заяві та додаткових поясненнях.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви захисника про його відвід з підстав, викладених у письмових запереченнях, вважає заяву необґрунтованою та безпідставною, та яка ґрунтується на припущеннях.

Суд, розглянувши заяву, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

В силу ст. 81 КПК України усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Положеннями ст. 77 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких прокурор не має права брати участі у кримінальному провадженні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Ключовим моментом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності, у даному випадку прокурора, при виконанні ним своїх процесуальних обов`язків та використанні процесуальних прав. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, така упередженість може виникнути у зв`язку з існуванням інших фактів, що об`єктивно ставлять під сумнів неупередженість прокурора.

Між тим, заявлений стороною обвинувачення відвід прокурора не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність вище зазначених підстав для відводу, які б викликали обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості прокурора ОСОБА_3 під час розгляду даного кримінального провадження.

Щодо посилання сторони захисту на те, що прокурор ОСОБА_3 , в порушення вимог КПК України, самостійно виконував функції слідчого в даному кримінальному проваджені, як на підставу для його відводу суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 93 КК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. З КПК України до сторони кримінального провадження з боку обвинувачення відноситься, окрім інших, і прокурор.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Системний аналіз наведених норм КПК України дає підстави стверджувати, що прокурору, як стороні обвинувачення, надано право на проведення слідчих (процесуальних) дій, а також покладено на нього обов`язок досліджувати обставини кримінального провадження.

Тому вказані доводи сторони захисту, як підстави для визнання неупередженості прокурора, суд вважає необгрунтованими.

Посилання сторони захисту на особисту зацікавленість прокурора ОСОБА_3 в притягненні ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, у вчиненні морального тиску на нього, направленні повісток про виклики особам, які не мали відношення до підприємницької діяльності, що, на переконання сторони захисту, здійснювалося з метою розповсюдження інформації про кримінальне переслідування ОСОБА_4 та підривало ділову репутацію останнього серед банківських працівників, не може бути взяте судом до уваги як підстава для відводу прокурора, оскільки на підтвердження вказаних обставин стороною захисту не надано жодних належних доказів. Тому такі посилання, без належного їх обґрунтування та підтвердження, суд вважає голослівними. Крім того у заяві про відвід не зазначено конкретних фактів, які дають підстави вважати, що прокурор ОСОБА_3 порушив презумпцію невинуватості та стверджував про доведеність вини підозрюваного/обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Суд також не приймає до уваги, як підставу для відводу прокурора, посилання сторони захисту на те, що під час судового розгляду може виникнути необхідність у допиті прокурора ОСОБА_3 в якості свідка, як особи, яка безпосередньо здійснювала вилучення документації з банківських установ, проводила огляд декларацій про майновий стан і доходи ОСОБА_4 , оскільки згідно матеріалів кримінального провадження прокурор ОСОБА_3 призначений процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, затверджував обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та направляв його до суду, тому відповідно до норм КПК України та Закону України «Про прокуратуру» він наділений належними повноваженнями щодо підтримання державного обвинувачення в суді по даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що стороною захисту не наведено доводів та не надано доказів існування обставин, які об`єктивно та обґрунтовано можуть вказувати на те, що прокурор ОСОБА_3 особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження, або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, а заявлений відвід є невмотивованим та зводиться до незгоди з процесуальними діями сторони обвинувачення, а також не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для відводу прокурора.

За таких обставин суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для відводу прокурора ОСОБА_3 , передбачені п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника про відвід прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 9, 36, 77, 80-81, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 -адвоката ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі в розгляді кримінального провадження № 0000005, за обвинувальним актом від 21.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Судове провадження у кримінальному провадженні № 0000005, за обвинувальним актом від 21.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (справа № 348/2244/23) продовжити в тому ж самому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1