Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/574/23 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 09.12.2023 включно з визначенням застави в розмірі 3000712 (три мільйона сімсот дванадцять) грн, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошельово Хустського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке 13.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із с. Залом Хустського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке 13.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_6 та невстановлених осіб, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

ОСОБА_6 для здійснення своїх злочинних дій залучив ОСОБА_9 , які розробили протиправний механізм, відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, поза офіційними пунктами пропуску, переправлялись за межі території України.

-2-

На виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_6 , діючи умисно, та невстановленими особами, на початку вересня 2023 року, але не пізніше 16.09.2023, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зателефонував ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_10 обмежено виїзд за кордон, повідомив останньому, що може організувати його переправлення за кордон по за офіційними пунктами пропуску. За виконання вказаних дій, ОСОБА_6 висунув пропозицію надання йому грошових коштів у розмірі 5000 доларів США відразу всією сумою та повідомив про необхідність прибуття ОСОБА_10 на територію Закарпатської області. З метою конспірації та не викриття правоохоронними органами злочинної діяльності, ОСОБА_6 у телефонній розмові назвав номер мобільного телефону НОМЕР_2 та наказав ОСОБА_10 здійснювати спілкування з ним за вказаним номером через додаток «WhatsApp».

18.09.2023 ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_6 прибув у м. Мукачево Закарпатської області та цього ж дня зателефонував ОСОБА_6 на номер мобільного НОМЕР_2 через додаток «WhatsApp», повідомивши останнього про своє прибуття. У телефонній розмові ОСОБА_6 надав вказівку ОСОБА_10 їхати до м. Хуст, поселитись у готелі та чекати на подальші вказівки та осіб, які переправлять його через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску.

18.09.2023 прибувши до м. Хуст, ОСОБА_10 поселився у хостелі неподалік залізничного вокзалу по вул. Івана Франка. Цього ж дня, близько 19 год ОСОБА_10 зателефонувала невідома особа з номеру мобільного НОМЕР_3 та повідомила про необхідність вийти на вулицю до автомобіля марки «Audi» на іноземній реєстрації. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_10 підійшов до припаркованого на узбіччі автомобіля марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії, за кермом якого знаходився ОСОБА_9 . Під час спілкування, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_10 передати грошові кошти після чого вони разом поїдуть до кордону, однак ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 про те, що грошові кошти він передасть ближче до кордону, так як хвилюється про них. На вказану пропозицію ОСОБА_9 не погодився та повідомив ОСОБА_10 про те, що у нього будуть проблеми, якщо його спіймають з грошовими коштами, після чого ОСОБА_9 поїхав у невідомому напрямку. Про вказану подію ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_6 за номером НОМЕР_2 через додаток «WhatsApp», який у телефонній розмові сказав, що все владнає та щоб ОСОБА_10 не хвилювався за свої грошові кошти, після чого наказав переселитись у інший готель в м. Хуст.

21.09.2023 ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_6 поселився у хостел «Хуст» по вул. Романа Шухевича, 2. Близько 12 год 15 хв ОСОБА_6 з номера мобільного НОМЕР_2 через додаток «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_10 та запитав у якому готелів він заселився та наказав очікувати дзвінка. Близько 15 год з прихованого номеру ОСОБА_10 зателефонувала невідома особа та повідомила, що вона від ОСОБА_6 , запитав в якому готелі він знаходиться та сказав, що найближчим часом приїде ще з одною особою. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_10 знову зателефонувала невідома особа та наказала виходити на вулицю біля хостелу «Хуст». Під час перебування ОСОБА_10 на вулиці біля хостелу «Хуст», ним передано грошові кошти у сумі 5000 доларів США ОСОБА_11 , з яким знаходився ще один чоловік, яким у подальшому виявився ОСОБА_12 . У подальшому під час перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у номері 14 хостелу «Хуст», останній повідомив, що має намір перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску та за дану послугу він заплатив невідомим особам грошові кошти у сумі 5000 доларів США та отримав вказівку від невідомих осіб на очікування з ОСОБА_10 у номері хостелу для їхнього подальшого перетину кордону.

-3-

У подальшому, 22.09.2023 приблизно о 19 год 30 хв ОСОБА_9 , діючи під керівництвом ОСОБА_6 , умисно, з метою доведення свого протиправного умислу щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за кордон, приїхав на автомобілі марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_4 » до хостелу «Хуст», що в м. Хусті по вул. Романа Шухевича, 2, де згідно попередньої домовленості з ОСОБА_6 , на нього чекали ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . У подальшому ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів та ОСОБА_12 , сіли до вказаного автомобіля де також знаходилась невідома особа, які наказали вимкнути мобільні телефони та розповіли їм деталі перетину кордону поза офіційними пунктами пропуску та поїхали в напрямку с. Тересва Тячівського району, де проходить державний кордон України та Румунії.

По дорозі до с. Тересва з м. Хуст, на околиці ОСОБА_9 та невстановлена особа, які діяли під керівництвом ОСОБА_6 , зупинились на узбіччі дороги та до салону автомобіля марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_4 », сів ще один громадянин України, як потім встановлено ОСОБА_13 , який також мав намір перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску за грошову винагороду. Під час руху автомобіля ОСОБА_9 та невстановлена особа проводили інструктаж ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , щодо руху до державного кордону, а також їхніх дій на випадок зупинки їх працівниками правоохоронних органів.

Близько 20 год 15 хв ОСОБА_9 та невстановлена особа, які діяли під керівництвом ОСОБА_6 , зупинились у смт Буштино Тячівського району, де на узбіччі дороги очікував автомобіль марки «Skoda» моделі «Super B» з номерними знаками НОМЕР_5 . Після зупинки автомобіля ОСОБА_9 наказав ОСОБА_10 , ОСОБА_12 пересісти до автомобіля марки «Skoda». За кермом автомобіля марки «Skoda» перебував ОСОБА_14 , а також невстановлена особа, яким виявився ОСОБА_15 , який мав намір перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску. Під час розмови ОСОБА_14 надав вказівку ОСОБА_15 зателефонувати йому після вдалого перетину кордону. Близько 21 год 29 хв ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , рухаючись автомобілем марки «Skoda», за кермом якого перебував ОСОБА_14 , поблизу с. Крива Тячівського району, пересіли до автомобіля марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_4 » під керуванням ОСОБА_9 , у салоні якого знаходився ОСОБА_13 .

У подальшому, близько 21 год 32 хв автомобіль марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_4 » під керуванням ОСОБА_9 , зупинився у с. Тересва Тячівського району та ОСОБА_9 наказав виходити ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та пересісти до автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_6 під керування невстановленої особи, яка провела інструктаж пасажирам щодо маршруту руху до державного кордону України. Близько 22 год 01 хв автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_6 під керуванням невстановленої особи, зупинився у полі на околиці с. Тересва Тячівського району, водій наказав ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 вийти з автомобіля та чекати на цьому місці подальших вказівок. Через деякий час, водій автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_6 , повернувся за кермом мотоцикла та проінструктував ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 про відповідальність за незаконний перетин державного кордону України, повідомив вищевказаним особам про маршрут руху, про подолання річки, про подолання паркану, а також про дії коли вказані особи будуть долати річку і це вже є кордоном.

23.09.2023 о 01 год 55 хв ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , за вказівкою невстановленої особи, почали рух у напрямку державного кордону України,

-4-

у цей час до них підійшла інша невстановлена особа яка надала вказівки про необхідність останнім перейти через річку, надала інформацію про рух течії річки та продовжили рухатися в напрямку Румунії, вказавши при цьому напрямок руху, тим самим визначивши їм маршрут незаконного переправлення через державний кордон України в Румунію, після чого на відстані 190 метрів до лінії державного кордону України були викриті працівниками правоохоронних органів.

12.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 2 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років з конфіскацією майна та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив ОСОБА_6 заставу, достатню для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 18.10.2023 скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що слідчим суддею не враховано даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні родинні зв`язки, неповнолітню дитину на утриманні, а також осіб похилого віку, з яких мати - інвалід ІІІ групи, несудимий, позитивно характеризується, є хворою людиною (перебуває на Д спостереження з приводу гіпертонічної хвороби ІІ ступеня, який є дуже високим) та потребує постійного лікування, крім того, матеріальна шкода, яка може бути завдана державі чи іншим особам відсутня. Окрім іншого, звертає увагу на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного та прокурора, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них

-5-

не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Крім того апеляційний суд враховує думку захисника про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

-6-

майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке 13.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.10.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 18.10.2023 за клопотанням заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській областіщодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 3000712 (три мільйона сімсот дванадцять) грн.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

-7-

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_16 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від від 07 до 09 років та, перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, сховати або спотворити документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків чи спеціалістів у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 23.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.09.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2023, протоколом пред`явлення речі для впізнання від 25.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.09.2023; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 25.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 25.09.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.09.2023; протоколом пред`явлення речі для впізнання від 25.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2023 та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою

-8-

визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, його надзвичайну небезпеку для суспільства, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Доводи сторони захисту про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки слідчим суддею, відповідно до положень ст. 178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, в тому числі відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, утриманців тощо, проте з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вказані дані не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням волі, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про те, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя суду першої інстанції, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотримався вимог ст. 194 КПК України, врахував обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

-9-

Така позиція суду випливає й із практики Європейського суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Колегія суддів вважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики, є безпідставними, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що, всупереч доводів захисника-адвоката ОСОБА_7 , узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Твердження захисника про те, що слідчим суддею не була розглянута можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 інших (альтернативних) запобіжних заходів, є неспроможними, оскільки слідчий суддя достатньо мотивував необхідність застосування виняткового запобіжного заходу та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в цій частині безпідставними.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді про визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 з огляду на таке.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

-10-

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Однак, слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 3000712 (три мільйони сімсот дванадцять) грн, не в повній мірі врахував вказані норми закону.

Так, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

У зв`язку з чим небезпідставно, в апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 зазначає про відсутність в матеріалах провадження даних про грошові заощадження підозрюваного станом на день застосування запобіжного заходу.

Стосовно зазначених доводів апеляційний суд звертає увагу на те, що закон не містить вимог при оцінці майнового стану підозрюваного враховувати виключно наявні грошові кошти чи інші високоліквідні активи.

Разом з тим, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан підозрюваного; 4) його сімейний стан, у

-11-

тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу підозрюваного; 7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; 8) «професійне середовище» підозрюваного; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; 10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, ОСОБА_6 з 07.08.2003 перебуває у шлюбі з ОСОБА_18 , є батьком двох дітей ОСОБА_19 , 2004 року народження, яка на даний час є повнолітньою та ОСОБА_20 , 2010 року народження. Згідно характеристики наданої старостою Заломського старостинського округу, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, бере активну участь у громадському житті.

Згідно наданої захисником відомості про доходи ОСОБА_6 , загальний розмір отриманого ОСОБА_6 доходу за 2023 рік становить 50360 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена слідчим суддею застава щодо підозрюваного ОСОБА_6 в розмірі 3000712 (три мільйони сімсот дванадцять) грн - є завідомо непомірною для підозрюваного, що порушує права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що розмір застави підлягає визначенню у кратному розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як передбачено ч. 5 ст. 182 КПК України, що також належно не враховано слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_6 застави, як альтернативного запобіжного заходу.

З огляду на зазначені вище обставини, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Приймаючи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його роль, як організатора, враховуючи особу підозрюваного, його майновий стан, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України підстав не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що застава - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного з урахуванням викладеного вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-12-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2023, якою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 3000712 (три мільйона сімсот дванадцять) грн скасувати.

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошельово, Хустського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою встановити до 09.12.2023 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із с. Залом Хустського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді