печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі представника осіб, в інтересах яких подано скаргу, - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 у межах кримінального провадження № 0001160 від 08 жовтня 2022 року, що полягає у неповерненні вилученого майна, та про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 у межах кримінального провадження № 0001160 від 08.10.2022 року, що полягає у неповерненні вилученого майна, у якій просив зобов`язати слідчого у вказаному кримінальному провадженні повернути майно, вилучене 07.09.2023 під час проведення обшуків транспортних засобів на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, а саме автомобіля BMW 530D, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , який зареєстровано за ОСОБА_3 , а також майно, яке вилучене під час проведення невідкладного обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що майно вилучено не законно, про підозру ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не повідомлено та на вилучене майно до цього часу арешт не накладено, невідкладно з клопотанням про обшук слідчий чи прокурор до суду не звернулись.

В судовому засіданні представник власників майна - адвокат ОСОБА_5 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 подав до суду письмові заперечення відповідно до яких просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки в ухвалі про обшук зазначено усі ознаки речей і документів, для відшукання яких надається дозвіл на проведення обшуку.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, заслухавши пояснення представника власника майна, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001160 від 08.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 199, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 209 (чинна з 28.04.2020), ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва задоволені клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 та ухвалами від 01.09.2023 надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , який відповідно до інформаційної довідки та бази НАІС на праві власності належить ОСОБА_3 та перебуває у фактичному користуванні останнього, а також транспортного засобу BMW 530D, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 та відповідно до інформаційної довідки та бази НАІС на праві власності належить ОСОБА_4 , з метою його вилучення, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочинів, а також вилучення речей, які можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, зокрема: паспорти громадян України, паспорти громадян України для виїзду за кордон, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія іноземних зразків, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу іноземних зразків, довіреності, довідки про непридатність до проходження військової служби (як справжні так і з ознаками підробки), плівки для ламінування з голографічними захисними елементами та без них, пристрої для друку, комп`ютерна техніка та розхідні матеріал и які використовуються під час протиправної діяльності, електронні, рукописні та друковані носії інформації, засоби зв`язку (мобільні телефони, сім картки мобільних операторів зв`язку, тощо) за допомогою яких могло відбуватись спілкування учасників групи, інші технічні засоби (сервери, комплекси відеоспостереження, цифрові накопичувачі пам`яті, ноутбуки, планшети, персональні комп`ютери), доступ до яких обмежено власником та пов`язаний з подоланням логічного захисту, речі, предмети та речовини обіг яких обмежений чи заборонений.

Окрім цього, 07.09.2023 слідчими ГСУ НП України проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , до постановлення ухвали слідчим суддею, за результатами якого вилучено майно вищезазначених осіб, а саме:

-дозвіл на зброю № НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 ;

- дозвіл на зброю № НОМЕР_7 , номер бланку НОМЕР_8 ;

- дозвіл на зброю № НОМЕР_5 , серія НОМЕР_9 ;

- дозвіл на зброю № НОМЕР_10 , номер бланку НОМЕР_11 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 (автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_13 );

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_14 (автомобіль AUDI ALLROAD, д.н.з. НОМЕР_15 );

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_16 (автомобіль SUBARU TRIBECA, д.н.з. НОМЕР_17 );

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_18 (автомобіль AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_19 );

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_20 (автомобіль ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_21 );

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_22 (автомобіль NISSAN POTROL, д.н.з. НОМЕР_23 );

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_24 (автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_13 );

- пластикова картка НОМЕР_25 на ім`я ОСОБА_3 ;

- водійське посвідчення (Польська Республіка) серії НОМЕР_26 на ім`я ОСОБА_3 ;

- свідоцтво про підготовку водія серії НОМЕР_27 на ім`я ОСОБА_3 ;

- посвідчення водія серії НОМЕР_26 на ім`я ОСОБА_3 ;

- посвідчення водія серії НОМЕР_28 на ім`я ОСОБА_3 ;

- гвинтівка НОМЕР_29 ;

- пристрій для відстрілу гумових куль «ПМР» НОМЕР_38;

- набої калібру 22 LR (до гвинтівки) 5,6 мм. У кількості 52 шт;

- мобільний телефон iPhone 14 PRO MAX, ІМЕІ 1: НОМЕР_30 із сім-картою з номером НОМЕР_31 , ІМЕІ 2: НОМЕР_32 із сім картою з номером НОМЕР_33 ;

- мобільний телефон Honor, ІМЕІ 1: НОМЕР_34 , ІМЕІ 2: НОМЕР_35 із сім картою з номером НОМЕР_36 ;

- мисливський ніж в ножнах НОМЕР_39;

- планшет iPad, ІМЕІ: НОМЕР_37 .

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що майно, вилучене відповідно до протоколу обшуку транспортних засобів від 07.09.2023 на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.09.2023 у справі №757/38750/23-к, 757/38748/23-к на підставі яких працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію - обшук.

Також, судовим розглядом встановлено, що 18.09.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/40902/23-к задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 про проведення обшуку, з яким слідчий звернувся невідкладно після проведення обшуку до постановлення ухвали, та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_8 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей перелік яких визначено протоколом обшуку від 07.09.2023.

Беручи до уваги вищевикладене, вилучене під час проведених обшуків майно, на поверненні якого наполягає заявник, входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва про дозвіл на проведення обшуку.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час дослідження даної скарги за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності володільців зазначеним майном, обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власників майна та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1