ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33868/23

Провадження № 11-сс/4820/65/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000411 від 01 серпня 2023 року, за апеляційними скаргами прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2024 року задоволено частково клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000411 від 01 серпня 2023 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Хмельницького Хмельницької області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має судимості,

та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово та покладено на останнього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також:

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що мають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Строк дії ухвали постановлено рахувати по 20 березня 2024 року включно.

Прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто, до 23 березня 2024 року.

Уважала, що ухвала слідчого судді місцевого суду є необґрунтованою, незаконною.

Так, відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, і наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, встановлено ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що жодним чином є недоведеними та необґрунтованими доводи слідчого та прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж того, про який просив слідчий і прокурор, згідно ч.4 ст.194 КПК України, можливе за обставин, коли є доведеною обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, однак відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам.

На думку прокурора, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, здатні запобігти ризиками, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя місцевого суду не встановив.

Крім того, щоб вирішити справу відповідно до вимог закону, слідчий суддя повинен взяти до уваги особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання, яке загрожує особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.

Разом з тим, слідчий суддя не взяв до уваги сталу практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурор уважала доведеним, що жоден із більш м`якших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Уважав, що рішення суду першої інстанції є незаконним.

На його думку, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тримання під вартою у даному конкретному випадку є непропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, його суворість явно не відповідає характеру вчинених кримінальних правопорушень чи наявності дійсних реальних ризиків, які визначені ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, захисник посилався на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо доводів апеляційної скарги захисника та на підтримання власної апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

23 січня 2024 року старший слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, яке погоджено процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який є тяжкими злочином, та існують передбачені ст.177 КПК України ризики, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни показань на свою користь, оскільки останньому відомо контакти потерпілого та його місце проживання, покази якого є суттєвими і їхня зміна під час досудового та судового розгляду може впливати на прийняття судового рішення за результатами розгляду справи по суті, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше судимий за вчинення злочинів, а саме: 12 грудня 2019 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, який 10 лютого 2023 року звільнений із Шепетівської виправної колонії №98 по відбуттю строку покарання, вчинив новий особливо тяжкий злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України. Окрім цього, характер та обставини вчиненого злочину, поведінка підозрюваного свідчать про його усвідомлене небажання ставати на шлях виправлення та те, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

23 січня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, уродженцю міста Хмельницького, Хмельницької області зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: 12 грудня 2019 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, який 10 лютого 2023 року звільнений із Шепетівської виправної колонії №98 по відбуттю строку покарання, повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити певні дії, передбачені КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи частково клопотання та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя місцевого суду вважав доведеними обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Окрім того, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку, що відсутні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді місцевого суду не погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Дана підозра є обґрунтованою, оскільки на її підтвердження надано: заяву ОСОБА_9 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив про обставини вимагання в нього грошових коштів; висновком судово-медичної експертизи №479 від 02 серпня 2023 року, відповідно до якого на тілі потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу передньої поверхні середньої третини плеча лівої руки, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки; протокол проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_10 , відповідно до якого останній відтворив подію злочину пов`язану із вимаганням у нього грошових коштів та нанесення тілесних ушкоджень; протокол впізнання осіб за фотознімками, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_10 впізнав та вказав на осіб які вимагають в нього грошові кошти; протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема, протоколи про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, відповідно до яких зафіксовані факти вимагання у потерпілого ОСОБА_10 грошових коштів; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Санкція ч.4 ст.189 КК України передбачає призначення покарання у виді у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, тобто вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, всі обставини у кримінальному провадженні не встановлені, речові докази не дослідженні.

За таких обставин, зважаючи на те, що санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 передбачає призначення покарання лише у виді позбавлення волі, стадію розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України а саме, що підозрюваний може намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин вбачається наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей і документів, які мають значення для даного кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вони дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Ураховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду невмотивовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Урахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинення підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку, про можливість застосування іншого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У даному випадку стороною обвинувачення є доведеним, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Висновок колегії суддів щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зроблений з врахуванням відомостей щодо особи підозрюваного, його соціальних зв`язків, стану здоров`я та з огляду на те, що органом досудового розслідування на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою підозрюваного, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги прокурора спростовують висновки слідчого судді місцевого суду про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повною мірою відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

У відповідності з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимий особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, що повністю узгоджується із санкцією ч.4 ст.189 КК України.

Колегія суддів належним чином ураховує усі обставини провадження, об`єктивно оцінює особу підозрюваного, соціальні зв`язки, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду не спростовано стороною захисту у судовому засіданні та доводами наявними у поданій апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 фактів того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Указані обставини в поданій апеляційній скарзі сторони захисту перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для задоволення вимог скарги.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Так, наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Із урахуванням цих обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може вчинити дії вище зазначеного характеру, виникає необхідність у обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів зазначає, що висновок слідчого судді місцевого суду не повною мірою відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відтак, вбачає підстави для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк по 20 березня 2024 року включно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000411 від 01 серпня 2023 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_7 , задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні №0000411 від 01 серпня 2023 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто по 20 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

ОСОБА_7 негайно взяти під варту із залу суду.

Виконання даного судового рішення покласти на слідчого (слідчих), який (які) здійснює (-ють) вказане досудове розслідування та процесуальних прокурорів.

Ухвала діє по 20 березня 2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3