Справа № 368/576/23
провадження № 1-в/368/48/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю учасників процесу:

Прокурор - ОСОБА_3

представник ВК - ОСОБА_4

ОСОБА_5

засуджений - ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 10 лютого 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за скоєння кримінальних правопорушень, які передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 286 КК України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначено остаточне основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років та додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року, - залишено без змін, а апеляційну скаргу захисник обвинуваченого залишено без задоволення, -

- який з 29.04.2020 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 13.07.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який станом на 20.06.2023 року має невідбутий термін основного покаранн у виді позбавлення волі терміном 2 (два) роки 234 дні, суд, -

В С Т А Н О В И В :

16.05.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 10 лютого 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за скоєння кримінальних правопорушень, які передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 286 КК України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначено остаточне основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років та додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року, - залишено без змін, а апеляційну скаргу захисник обвинуваченого залишено без задоволення, -

- який з 29.04.2020 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 13.07.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» клопочеться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

16.05.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/576/23, провадження № 1 в/368/48/23.

22.05.2023 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/576/23, провадження № 1 в/368/48/23, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 10 лютого 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за скоєння кримінальних правопорушень, які передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 286 КК України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначено остаточне основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років та додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року, - залишено без змін, а апеляційну скаргу захисник обвинуваченого залишено без задоволення, -

- який з 29.04.2020 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 13.07.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- призначити до слухання на 13 год. 00 хв. 29.05.2023 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 29.05.2023 року о 13 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. З метою підготовки до слухання кримінального провадження по суті поданого подання зобов`язати Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 12 год. 00 хв. 29.05.2023 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_8 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького районного відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);

29.05.2023 року в слуханні справи було оголошено перерву до 15 год. 00 хв. 20.06.2023 року в зв`язку з витребуванням від установи виконання покарань доказів.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.06.2023 року, представник ДУ «Кагарлицька ВК № 115» ОСОБА_5 подання установи виконання покарань щодо застосування умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_8 , - підтримав.

Свою позицію представник установи виконання покарань обгрунтовував тим, що, на думку адміністрації установи виконання покарань засуджений ОСОБА_8 зарекомендував себе з позитивної сторони, довів своє виправлення, тому заслуговує на застосуванню умовно ддострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.

Станом на 20.06.2023 року невідбутий строк покарання у засудженого ОСОБА_8 становить 1 рік 311 днів.

Суд критично відноситься до позиції представника установи виконання покарань ОСОБА_5 щодо моливості застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуить ниче вказані судом.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 подання установи про його умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - підтримав.

Після роз`яснення йому судом прав та обов`язків, - заяв та клополтань не заявляв, зазначив, що свої законні права та обов`язки захищати д самостін, - призначати йому захисника не потрібно.

Вважав, що він своєю позитивною поведінкою та позитивним ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання, а тому, на його думку, - заслуговує застосуванню до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Зазначив, що щиро розкаюється у скоєному злочині, йому соромно за свою поведінку, що він жалкує про те, що трапилося, під час відбування покарання він зробив для себе висновки.

Що стосується відшкодування шкоди потерпілій стороні, то на даний час він можвішдовувати збиитак як знахдитьс в місцяхпозавлення воліале йо ріднщмісячно відшдовують в мру їх моживосмтейшкоду потерпілій стороні, з якою в нього нормальні відносини.

Суд критично відноситься до позиції засудженого ОСОБА_8 щодо можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

Свою критичність суд обгрунтовує обставинами справи та нормами права, які будуть нижче вказані судом в мотивувальній частині даної ухвали.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.06.2023 року, прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 подання установи про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_8 , - не підтримала, та, відповідно, - просила відмовити в його задоволенні.

Суд позитивно сприймає правову позицію прокурора в даному кримінальному провадженні, та вважає її слушною, так як така позиція прокурора грунтується на номрмах права, зокрема, - на нормах КК України, та КВК України, правових позиціях суду вищої інстанції, які регулюють порядок та умови застосування до засуджених пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення засуджених від призначеного судом покарання.

Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, вислухавши представника установи виконання покарань та засудженого, які підтримали подання установи виконання покарань про умовно дострокове звільнення засудженого, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення подання установи виконання покарань, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання установи виконання покарань щодо умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_8 , - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого пройесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 10 лютого 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за скоєння кримінальних правопорушень, які передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 286 КК України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначено остаточне основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років та додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року, - залишено без змін, а апеляційну скаргу захисник обвинуваченого залишено без задоволення, -

- який з 29.04.2020 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», де мав одне дисциплінарне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку, а саме, - 10.08.2020 року «Карцер 4 доби», - відмовився надавати власні речі до огляду, - дане дисциплінарне стягнення погашено 11.02.2021 року.

Засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання в ДУ «Київський СІЗО», - заохочень не мав.

Засуджений ОСОБА_8 з 13.07.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

За час відбування покарання у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)» засуджений ОСОБА_8 два рази заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, проте, - мав одне дисциплінарне стягнення, (яке станом на час слухання справи зняте в установленому законом порядку), - 26.10.2021 року, «Догана», - відмовився від виконання робіт з благоустрою знято 01.04.2022 року.

Початок строку покарання: «27» квітня 2020 року.

Кінець строку покарання: «27» квітня 2026 року.

1/2 строку покарання: «27» квітня 2023 року.

Проте, суд вважає, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 мав поведінку, яка виключає застосування судом до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового покарання від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, з огляду на наступне:

- з самого початку відбування покарання засуджений ОСОБА_8 навпаки, - мав поведінку, яка негативно характеризувала його особу, - так, за час відбування покарання в ДУ «Київський СІЗО» засуджений ОСОБА_8 отримав дисциплінарне стягнення, при цьому, - за час відбування покарання у вищевказаній установі, - жодного заохочення не отримував.

Далі, - після прибуття в Державну установу «Кагарлицька виправна колонія (№115)» засуджений ОСОБА_8 теж мав негативну поведінку, наслідком чого отримав одне дисциплінарне стягнення.

Дійсно, - в останній, короткий проміжок часу, що передував настанню пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - після проведеної працівниками установи виконання покарань з засудженим ОСОБА_8 виховної роботи, - засуджений почав змінювати свою поведінку під час відбування покарань в кращу сторону, - в сторону правослухняності, що має прояв у недопущенні порушень режиму тримання в установі виконання покарань.

Проте, суд звертає увагу на ту обставину, що між кількістю стягнень, які отримував засуджений ОСОБА_9 , та кількістю заохочень фактично міститься паритет, - 2 (два) стягнення та 2 (заохочення), причому, суд ще раз наголошує на цій обставині, - дані заохочення засудженим отримано перед настанням пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.

Отже, з огляду на матеріали кримінального провадження, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не мав поведінки, яка б достеменно свідчила б про можливість застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання, так як суд вважає, що дану пільгу засуджений повинен довести, не допускаючи порушень умоввідбування покарання, та, відповідно, - маючи кількість заохочень, які б свідчили про системність їх отримання, та, бажано, - не мати дисциплінарних стягнень, а при їх наявності, - повинен мати кільекість заохочень, яка значно б переважала кількість отриманих дисциплінарних стягнень.

Відповідно, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_8 змінилася в кращу сторону лише в зв`язку з настанням умов для пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, що, відповідно, - судом не може розцінюватися як обставина, що засуджений ОСОБА_8 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, що, на думку суду, виключає застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України на даному етапі відбування покарання.

Так, за час відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_8 має:

стягнення:

1. 10.08.2020 р. Відмовився надавати власні речі до огляду в СІЗО Карцер 4 доби Нач. СІЗО

Погашено 11.02.2021 р.

2. 26.10.2021 р. Відмовився від виконання робіт з благоустрою Догана Нач. ВК

установи згідно графіка. Знято 01.04.2022 р.

заохочення:

1. 07.10.2021 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Подяка Нач. ВК

агентському об`єкті.

2. 01.04.2022 р. За добросовісне відношення до праці на контр - Знято стягнення Нач. ВК

агентському об`єкті. від 26.10.2021 р.

Щодо заохочень, то суд зазначає наступне:

- суд наголошує на тій обставині, що засуджений ОСОБА_8 почав відбувати основне призначене покарання у виді позбавлення волі ще з 27 квітня 2020 року, та з самого початку відбування покарання почав отримувати стягнення за порушення умов та правил відбування покарання у виді позбавлення волі (як в умовах СІЗО, так і в умовах установи відбування покарання), що, на думку суду, - не може свідчити про ту обставину, що засуджений ОСОБА_8 після винесення вироку усвідомив всю протиправність своєї поведінки та почав процесу самосвідосмого перевиховання.

Засудженим ОСОБА_8 отримано лише два заохочення, тобто, - в даному випадку має місце лише повторність у отриманні заохочень, в той же час, - для достеменнного встановлення правослухняної поведінки засудженого, - необхідно, щоб була в наявності системність отримання заохочень, причому, суд зазначає, що системність це три і більше заохочень.

Також в діях засудженого ОСОБА_8 відсутня така ознака правослухняної поведінки, як стабільність, - як вбачається з матеріалів справи, - заохочення засудженим ОСОБА_8 отримуються не стабільно.

Також суд зазначає, що в даному випадку у засудженого ОСОБА_8 має місце лише простий паритет між отриманими заохоченнями та отриманими стягненнями, - що, на думку суду, - не може свідчити про ту обставину, що засуджений ОСОБА_8 має поведінку, яка дає підстави для переконання, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, та, відповідно, - заслуговує на застосуванні до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_8 в крайній період відбування покарання (який передує даті настання можливості застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України), - свідчить про ту обставину, що засуджений починає ставати на шлях виправлення, проте, з огляду на обставини, які входять до блоку оціночних підстав, які судом наведено нижче, то суд вважає, що у відношенні засудженого ОСОБА_10 немає достатього обсягу правових підстав (зокрема, - оціночних) для застосування положень ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Формально - юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_8 1/2 строку покарання.

Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_8 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.

Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:

а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;

Так, ОСОБА_8 засуджений за:

- вчинення необережного злочину, тобто, - за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Згідно положень ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, скоєний засудженим ОСОБА_8 , - відноситься до категорії тяжкого злочину.

б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та який скоєний засудженим ОСОБА_8 , - є злочином, вчиненим з необережності.

З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_8 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст.81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України (застосування пільги у виді умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання), - то такі є в наявності.

Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.

Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою за весь період відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.

Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

- так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 27 квітня 2020 року, - з моменту взяття під варту, та з 13.07.2021 року, - в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115).

Отже, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115) орієнтовно 1 рік 4 місяці.

За вищевказаний період відбування покарання (як в умовах СІЗО, так і в умовах установи виконання покарань), як судом вазано вище, засуджений ОСОБА_8 отримав 2 (два) дисциплінарні стягнення, хоча в останній період відбування покарання отримав 2 (два) заохочення, проте, отримання засудженим заохочень перед настанням пільги, а не на протязі всього часу відбування покарання, на думку суду, - не може свідчити про факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, а, навпаки, свідчить про його негативну поведінку в установі відбування покарання.

З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_8 відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 81 КК України, - пільги, яка має вираз в умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, в діях засудженого ОСОБА_8 повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого.

З урахування вищевказаного, суд наголошує також на тому, що засуджений ОСОБА_8 останній раз отримав заохочення 01.04.2022 року, після чого жодного разу не отримував заохочень, а суд наголошує що неотримання стягнень це обов`язок засудженого, а не обставина, яка дає підстави для суду застосовувати пільгу до такого засудженого.

Так, суд наголошує на тій обставині, що між кількістю дисциплінарних стягнень, та заохочень, які отримав засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання має місце простий паритет (рівність), що не дає достеменно визначитися з тією обставиною, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Суд вважає, що в разі наявності стягнень кількість заохочень повинна значно превалювати над кількістю стягнень, така кількість повинна мати системність, а не просту більшість.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_8 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відповідно, суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_8 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Отже, суд відноситься критично до висновку комісії установи щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання мав позитивну характеристику за місцем відбування покарання.

Щодо відсутності діючих стягнень, то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, ( яких у засудженого ОСОБА_8 лише два, - рівно ж стільки, скільки він отримав і стягнень за час відбування покарання), застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.

Обставини справи свідчать лише про наявність негативних на протязі значного строку відбування покарання, та посередніх на протязі останнього періоду (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як не визначена з точки зору правослухняності, - остаточно ще не став на шлях виправлення та виховання.

Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання суд застосовував положення ст. 6 КВК України.

Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_8 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час відбування покарання лише в незначний період, який передує можливості застосування пільги, проте, суд наголошує на тій обставині, що наявність самого факту правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою для умовно дострокового звільнення засуджених, зокрема, ОСОБА_8 , - в даному випадку, так як така поведінка є обов`язком засудженого, який покладається на засудженого на весь період відбування покарання, а не на короткий проміжок часу, що передує застосуванню пільги.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, та наслідків скоєного злочину, відношення засудженого ОСОБА_8 до скоєного злочину, йогнаслідків.

- засуджений ОСОБА_8 засуджений вироком суду за скоєння двох епізодів по факту діянь, які кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 286, та ч. 2 ст. 286 КК України;

- так, засуджений ОСОБА_8 скоїв один із злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

- під час слухання в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_8 свою вину не визнавав;

- шкода, яка заподіяна засудженим ОСОБА_8 потерпілим, та розмір якої до відшкодування визначений кожному із потерпілих, - практично не відшкодована, причому, - засуджений почав відшкодовувати шкоду лише з кінця 2022 року, тобто, - за деякий період часу до настання пільги;

- неотримання засудженим ОСОБА_8 стягнень заостанній період відбування покарання, - є обов`язком засудженого, та суд ще раз наголошує на тому, що позитивна поведінка засудженого повинна бути на протязі всього періоду відбування покарання, а не в період, який передує настанню пільги, причому заохочення повинні мати системний характер, а не застосовуватися лише як спосіб зняття стягнення, що в даному випадку спостерігається в діях засудженого.

Відповідно, суд вважає, що:

- застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання, - є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання;

- засуджений поряд з 2 ма заохоченнями за час відбування покарання отримував 2 (два) дисциплінарні стягнення, що не може свідчити достеменно про його належну поведінку під час відбування покарання, так як немає системності у отриманні заохочень, заохочення отримані для зняття дисциплінарних стягнень, та відповідно, - отримані, на думку суду, - лише з метою досягнення формально юридичних підстав для застосування пільги, - без досягнення наявності оціночних підстав для застосування пільги, які, на думку суду, також мають значне значення при вирішенні питання про застосування до засудженого пільги у виді умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання;

- поведінка засудженого ОСОБА_8 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених;

- засуджений ОСОБА_8 не приймав активної участі в суспільному житті колонії;

- суд, з огляду на вищевказані обставини справи, - критично відноситься до висновків адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення та перевиховання

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_8 пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання установи виконання покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі.

При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_8 є необґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_8 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_8 , як вбачається з матеріалів провадження, - остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання засудженого.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_8 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 10 лютого 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за скоєння кримінальних правопорушень, які передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 286 КК України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та призначено остаточне основне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років та додаткове покарання позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року, - залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, -

- який з 29.04.2020 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 13.07.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», який станом на 20.06.2023 року має невідбутий термін основного покаранн у виді позбавлення волі терміном 2 (два) роки 234 дні, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду потягом 7 діб з моменту проголошення, в разі проголошення резолютивної частини ухвали, - протягом 7 днів з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1