Справа № 489/7030/23
Провадження № 1-кп/489/980/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
16 листопада 2023 року місто Миколаїв
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чімішлія Чімішлійського району Республіка Молдова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого слюсарем з ремонту рухомого складу Локомотивного депо «Миколаїв», ТЧ 8, філії Одеська залізниця ПАТ «Українська залізниця», одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,
14.08.2023 близько 17:40 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у вагоні пасажирського потягу № 6318/6317 сполученням «Миколаїв-Долинське», який рухався в напрямку залізничного вокзалу «Миколаїв-Пасажирський», на ділянці дороги між залізничною станцією «Нове Садівництво» та залізничною станцією «Пост 230 кілометр», в районі вулиці Залізничної в місті Миколаєві, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку з пасажиром потягу ОСОБА_5 , під час якої умисно наніс останньому два удари правою рукою в область обличчя, чим заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, перелому кісток носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, та перелому правої виличної кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, зокрема, що дійсно 14.08.2023 у вечірній час, перебуваючи у вагоні пасажирського потягу № 6318/6317 «Миколаїв-Долинське», який рухався в напрямку залізничного вокзалу «Миколаїв-Пасажирський», в ході конфлікту ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс йому два удари правою рукою в область обличчя. У вчиненому ОСОБА_3 розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, засудив свої дії, зазначив, що переосмислив свою поведінку та став на шлях виправлення.
Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Потерпілий ОСОБА_5 надав суду показання про те, що 14.08.2023 близько 17.40 годин перебував у вагоні пасажирського потягу сполученням «Миколаїв-Долинське», який рухався в напрямку залізничного вокзалу «Миколаїв-Пасажирський», де до нього підійшов обвинувачений та наніс йому два удари правою рукою в область обличчя, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синців та перелому носа і виличної кістки, з якими він лікувався. На даний час з обвинуваченим примирився та будь-яких претензій до нього не має.
Із заяви від 14.08.2023 вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до поліції з приводу заподіяння йому невідомою особою тілесних ушкоджень.
Відповідно до рапорту ДОП ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 24.08.2023, під час перевірки заяви ОСОБА_5 про заподіяння йому тілесних ушкоджень було встановлено, що тілесні ушкодження йому заподіяв ОСОБА_3 .
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2023 за участю потерпілого ОСОБА_5 та довідки до нього вбачається, що останній серед пред`явлених йому для впізнання за фотозображеннями осіб впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 14.08.2023 близько 17:45 год. у потязі сполученням «Миколаїв-Долинське» заподіяла йому тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2023 за участю свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та довідок до них вбачається, що останні серед пред`явлених їм для впізнання за фотозображеннями осіб впізнали ОСОБА_3 як особу, яка 14.08.2023 близько 17:45 год. у потязі сполученням «Миколаїв-Долинське» заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_5 .
Із висновку експерта №750 від 01.09.2023 слідує, що у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, перелому кісток носа, перелому правої виличної кістки, які могли утворитися внаслідок не менш ніж 2-3 ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, перелому кісток носа відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, перелому правої виличної кістки відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходив, раніше не судимий.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вказане в обвинувальному акті щире каяття, яке полягає у тому, що він повністю та беззастережно визнав свою вину, засудив свої дії та висловив намір змінити свою поведінку, негативно відноситься до свого діяння та попросив вибачення у потерпілого.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, не має негативної характеристики, його щирого каяття та негативного ставлення до вчиненого, наявності обставини, що пом`якшує покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача та потерпілого щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 України та можливість його виправлення без відбування покарання і доцільність застосування ст. 75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням, та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченої, який раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та засудив свої дії, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для його виправлення.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, обвинувачений не затримувався та відносно нього запобіжний захід не застосовувався.
Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 16.11.2023.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили не застосовувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1