1Справа № 335/7231/23 1-кп/335/751/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001207 від 12.06.2023 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, кулеметника 2 відділення спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2023 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснював рух по проїзній частині вул. Прибережна магістраль в м. Запоріжжі з боку вул. Нижньодніпровської в напрямку вул. Тюленіна, зі швидкістю не менше 81,6 км/год, що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті.

В цей же час, в попутному з водієм ОСОБА_6 напрямку, попереду нього, рухався автомобіль «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, у зустрічному автомобілям «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 та «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , напрямку, рухався автомобіль «Mercedes-Benz B160», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

В той же час, на правому, по ходу руху автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , узбіччі, за межами проїзної частини знаходився пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час руху в районі електроопори № 28 водій ОСОБА_6 , рухаючись по дорозі з двостороннім рухом, яка мала дві смуги для руху в одному напрямку, де заборонено виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, перед зміною напрямку руху вліво, з метою виконання обгону попутного автомобіля «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а також, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та після обгону він зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу, змінив напрямок руху вліво і виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги. Після чого, рухаючись по зустрічній смузі руху, з метою уникнення зіткнення з зустрічним транспортним засобом автомобілем «Mercedes-Benz B160», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вправо, застосувавши тим самим небезпечний маневр, скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 після чого виїхав за межі проїзної частини вправо, по ходу його руху, на узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який знаходився за межами проїзної частини.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 10.1, 11.4, 12.4., 12.9. б), 14.2 в), 14.2 г) чинних на момент ДТП, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, при цьому порушення ним вимог п.п. 10.1, 11.4, 14.2 в), 14.2 г) Правил дорожнього руху, знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження від яких помер в кареті швидкої медичної допомоги на місці події. Смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної тупої травми голови, тулубу, кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, множинних переломів кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів при явищах шока.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив суду, що 12.06.2023 року близько 16 години 30 хвилин рухався зі швидкістю 70-75 км/год. за кермом власного автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сторону вулиці Тюленіна по Набережній магістралі в м. Запоріжжя. Алкоголь не вживав, автомобіль був технічно справний. Стан дорожнього покриття сухий асфальт без дорожньої розмітки, сонячні погодні умови. Під час здійснення маневру обгону попутно рухавшогося автомобіля «Renault Scenic», помітив автомобіль «Mercedes-Benz», що їхав по своїй полосі руху з великою швидкістю у зустрічному напрямку. З метою уникнення зіткнення змінив свій напрямок руху, внаслідок чого відбувся удар з автомобілем «Renault Scenic» та виїхав за межі на узбіччя проїжджої частини вправо, де скоїв наїзд на пішохода, який знаходився приблизно в 3-х метрах за межами проїжджої частини дороги. Було викликано «швидку допомогу» та працівників поліції. Після ДТП надавав допомогу потерпілій ОСОБА_5 , відшкодувавши витрати на похорони ОСОБА_10 . Позов ОСОБА_5 визнає в повному обсязі, а позов потерпілого ОСОБА_4 визнає частково. Має стаж водіння автомобіля близько 5 років, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався. В останньому слові висловив своє каяття у вчиненому, вкотре просив вибачення у потерпілих, заявив про готовність нести покарання та відшкодувати спричинену шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів у правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

За встановлених судом обставин, обвинуваченим та стороною захисту не ставиться під сумнів кваліфікація кримінального правопорушення, та не заперечуються встановлені в судовому засіданні факти, а саме те, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом, в наслідок чого порушив вимоги п.п. 10.1, 11.4, 12.4., 12.9. б), 14.2 в), 14.2 г) чинних на момент ДТП, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, при цьому порушення ним вимог п.п. 10.1, 11.4, 14.2 в), 14.2 г) Правил дорожнього руху, знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, що згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду докази, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При визначенні ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, вчинений з необережності, обставини справи, особу обвинуваченого, який провину визнав повністю, перебуває на військовій службі, позитивно характеризується, не одружений, завдані злочином збитки потерпілій стороні відшкодував частково, публічно вибачився, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його сімейне і матеріальне становище, а також поведінку після скоєного злочину.

Крім того, суд враховує думку потерпілих, а саме: ОСОБА_4 , який наполягав на призначенні суворої міри покарання та думку потерпілої ОСОБА_5 , яка покладалася на розсуд суду.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

ОСОБА_6 , хоча раніше і не притягався до кримінальної відповідальності, але вчинив тяжкий злочин, наслідком якого є заподіяння смерті іншій людині, заподіяні збитки, які вимушена понести сім`я потерпілого відшкодовував частково, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого і його неможливо виправити без ізоляції від суспільства.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а також застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та являлись передумовою для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено.

Документально підтвердженими процесуальними витратами по справі є витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-23/9237-ІТ від 05.07.2023 року в сумі 2868 гривен 00 копійок, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-23/9241-ІТ від 05.07.2023 року в сумі 2868 гривен 00 копійок, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-23/9234-ІТ від 07.07.2023 року в сумі 2868 гривен 00 копійок, за проведення судової інженерно-транспортної експертизи інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-23/10416-ІТ від 20.07.2023 року в сумі 3824 гривні 00 копійок, загальною сумою 12428 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

12.06.2023 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

13.06.2023 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

05.07.2023 року ухвалою Запорізького апеляційного суду ухвалу слідчого судді від 13.06.2023 року скасовано, ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою суду від 18.09.2023 року запобіжний захід ОСОБА_6 змінено з цілодобового домашнього арешту на погодинний у нічний час доби на строк до 09.10.2023 року, після закінчення терміну дії якого, питання про його продовження учасниками судового процесу не ініціювалося і судом не вирішувалося.

Враховуючи, що учасники судового розгляду питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не пропонували, то суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили залишити це питання без змін.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд керується нормами ч.1, 5 ст.128 КПК України та ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168 та 1177 ЦК України.

Так, потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь відшкодування майнової шкоди (витрат на поховання) в розмірі 29 100 гривень 00 копійок та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 100 000 гривень 00 копійок.

Вказані позовні вимоги потерпіла ОСОБА_5 підтримала в судовому засіданні частково, повідомивши, що витрати на поховання їй відшкодовані.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь відшкодування 321 600 гривень 00 копійок майнової шкоди, 5 000 000 гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та витрат на участь в судових засіданнях, розрахунок яких зобов`язувався надати окремо, але якого суду надано не було.

Вказані позовні вимоги потерпілий ОСОБА_4 підтримав в судовому засіданні в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 визнав повністю, а позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 - частково, надав суду письмові відзиви, в яких просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а суму розміру вирішити на розсуд суду.

Крім того, суду надано копію квитанції про перерахування потерпілій ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 29 160 гривень 00 копійок.

Так, вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_6 повністю визнано та відшкодовано спричинені матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_5 у вигляді витрат на поховання потерпілого ОСОБА_10 .

Що стосується заявлених позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, то вони позивачем належним чином не обґрунтовані та не підтверджені по справі жодним доказом, а тому з цих підстав задоволенню не підлягають.

Вимога потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування витрат за участь в судових засіданнях в заявленому ним позові не містить конкретної суми та конкретного обґрунтування. Розрахунок, який потерпілий зобов`язувався надати окремо, суду надано не було, а тому і ця позовна вимога задоволенню не підлягає.

Стосовно заявлених потерпілими позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стосовно заявлених потерпілими вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд погоджується з тим, що потерпілим дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправної дії обвинуваченого, потерпілі зазнали душевних страждань, що призвело до істотних змін в їх житті.

Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості.

Так, заявлені потерпілою ОСОБА_5 позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень визнані обвинуваченим ОСОБА_6 та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 000 гривень, є занадто великими, тому їх слід задовольнити частково.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та характер пережитих потерпілими душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого, істотністю вимушених змін у житті, які зазнали вимушеного порушення життєвого ритму, необхідністю витрачання свого часу під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, що, із врахуванням принципу диспозитивності відповідно до ст. 13, 23, 1167 ЦК України, ст.128 КПК України, та заявлених вимог, суд виходячи з принципів розумності та справедливості, співмірності, з урахування матеріального стану обвинуваченого, вважає що з ОСОБА_6 , слід стягнути 100 000 гривень моральної шкоди спричиненої потерпілій ОСОБА_5 та 200 000 гривень моральної шкоди спричиненої потерпілому ОСОБА_4 , зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог та характеру діяння обвинуваченого ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, конкретних обставин справи. В задоволенні іншої частини позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 слід відмовити.

Інших позовних вимог в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Арешти на автомобіль «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та на автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладені ухвалами слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 року, підлягають скасуванню.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його фактичного затримання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 період знаходження його в місцях попереднього ув`язнення з часу затримання з 12.06.2023 року до 06.07.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави 12428 (дванадцять тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 00 копійок за проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Арешт на автомобіль «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 року (справа №333/4838/21, провадження № 1-кс/333/1858/23), - скасувати.

Арешт на автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 року (справа №333/4838/21, провадження № 1-кс/333/1857/23), - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання на території спецмайданчику ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя. вул. Привокзальна, буд.13, повернути власнику ОСОБА_6 ;

-автомобіль «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - залишити власнику ОСОБА_11 .

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

З огляду на запроваджений в Україні з 24.02.2022 року режим воєнного стану, який діє до цього часу, суд оголошує резолютивну частину вироку. Повний текст вироку буде вручено учасниками провадження негайно після проголошення його резолютивної частини.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, потерпілим і прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1