16.11.2023
Справа № 331/7051/23
Провадження № 1-кс/331/2175/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника підозрюваного ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_4 , погоджене із прокурором який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_5 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001402 від 28.08.2023 р., за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.7 ст.1111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором який здійснює процесуальне керівництво про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001402 від 28.08.2023 р., за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.7 ст.1111 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001402 від 28.08.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.1111 КК України.

28.08.2023 слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001402 за ч.7 ст.1111 КК України.

21.09.2023 слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області за погодженням із прокурором Запорізької обласної прокуратури складено повідомлення про підозру, а 27.09.2023 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.1111 КК України.

24.02.2022 Наказом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, в тому числі 07.02.2023 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, який діє по теперішній час.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №197 від 11.07.2023 «Про затвердження змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», яким було затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 м. Приморськ та Бердянський район Запорізької області належить до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій з 26.02.2022 року.

Після остаточної військової окупації м. Приморськ Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях м. Приморськ Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, приблизно в третій декаді квітня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган «УВД №1 по г. Бердянск и Бердянского района», створеному на території тимчасово окупованого м. Приморськ Запорізької області, який розташовано за адресою: Запорізька область, Бердянський район, м. Приморськ, вул. Центральна, буд. 39, який наділений повноваженнями правоохоронного органу.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів у тому числі віднесено органи Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про Національну поліцію» завданнями поліції є:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Тобто правоохоронний орган це державна установа діяльність якої спрямована на захист національної безпеки, забезпечення стану законності й правопорядку, захист прав, свобод та інтересів громадян, суспільства і держави та на реалізацію інших законодавчо визначених функцій держави.

Також правоохоронні органи це державні органи, що на підставі відповідного законодавства здійснюють правоохоронну діяльність.

Правоохоронна діяльність це вид державної діяльності, яка здійснюється з метою охорони права спеціально уповноваженими органами шляхом застосування юридичних заходів впливу в суворій відповідності з законом і при неухильному дотриманні встановленого ним порядку і може бути реалізована через систему правоохоронних органів. З метою здійснення правоохоронної діяльності створюються відповідні органи, які називаються правоохоронними.

Таким чином правоохоронні органи це існуючі в суспільстві й державі установи та організації, що здійснюють правоохоронну та правозахисну функції, основне завдання яких полягає в забезпеченні законності, захисту прав та законних інтересів громадян, юридичних осіб, боротьбі з кримінальними та іншими правопорушеннями. Під правоохоронним органом розуміють державну установу, яка діє в системі органів влади й виконує на основі закону державні функції (владні, організаційно-розпорядчі, контрольні тощо) в різних сферах внутрішньої та зовнішньої діяльності держави.

В другій декаді квітня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, перебуваючи у м. Приморськ Бердянського району Запорізької області, територія якого з 26.02.2022 по теперішній час знаходиться під окупацією представників збройних сил російської федерації (далі за текстом зс рф), прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної адміністрації, які знаходились у м. Приморськ Бердянського району Запорізької області, та добровільно зайняв посаду «оперуполномоченного Приморского отдела Главного управления МВД в Запорожской области».

Так, в другій декаді квітня 2022 року, (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), невстановленим досудовим розслідуванням особами, із числа представників окупаційної влади м. Приморськ, запропоновано громадянину України ОСОБА_6 , зайняти посаду « оперуполномоченого» у незаконному правоохоронному органі - «Приморский отдел Главного управления МВД в Запорожской области» створеному на тимчасово окупованій території, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Бердянський район, м. Приморськ, вул. Центральна, буд. 39, на що останній надав згоду.

Після чого, в другій декаді травня 2022 року ОСОБА_6 призначено окупаційною владою на посаду «оперуполномоченного» у незаконному правоохоронному органі - «Приморский отдел Главного управления МВД в Запорожской области» створеному на тимчасово окупованій території м. Приморськ Бердянського району Запорізької області.

Далі, в третій декаді травня 2022 року, (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), невстановленим досудовим розслідуванням особами, із числа представників окупаційної влади м. Приморськ, запропоновано громадянину України ОСОБА_6 , зайняти посаду «оперуполномоченного отделения уголовного розыска отдела полиции №1 (дислокация г. Приморск)» у незаконному правоохоронному органі - «УВД №1 по г. Бердянск и Бердянскому району» створеному на тимчасово окупованій території, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Бердянський район, м. Приморськ, вул. Центральна, буд. 39, на що останній надав згоду.

Після чого, 01 червня 2022 року, мовою оригіналу: «Приказ №4 от 22.07.2022 Бердянское УВД 2», ОСОБА_6 призначено окупаційною владою на посаду «оперуполномоченного отделения уголовного розыска отдела полиции №1 (дислокация г. Приморск)» у незаконному правоохоронному органі - «УВД №1 по г. Бердянск и Бердянскому району» створеному на тимчасово окупованій території м. Приморськ Бердянського району Запорізької області.

ОСОБА_6 діючи умисно, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, всупереч вимог діючого законодавства України, будучи на посаді «оперуполномоченного отделения уголовного розыска отдела полиции №1 (дислокация г. Приморск)» у незаконному правоохоронному органі - «УВД №1 по г. Бердянск и Бердянскому району», на виконання наданих йому повноважень у незаконному правоохоронному органі, приймав участь у проведенні правоохоронних заходів, а саме обшуків в домоволодінні місцевих мешканців, здійснював заходи патрулювання міста та перевірки документів мешканців м. Приморськ Запорізької області.

Під час проведення незаконного референдуму забезпечував охорону громадського порядку під час проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території м. Приморськ, Бердянського району «Адрес УИК г. Приморск, ул. Банковая, 112, ФИО сотрудника осуществляющего ООП на УИК. Телефон ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Таким чином, ОСОБА_6 , обійнявши зазначену посаду, будучи наділеним повноваженнями діяти від імені незаконно створеного правоохоронного органу, «УВД №1 по г. Бердянск и Бердянского района», створеному на тимчасово окупованій території м. Приморськ Запорізької області, здійснював протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади на території м. Приморськ Запорізької області, без законних підстав, всупереч передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України порядку, приймав участь в проведенні слідчих дій, зокрема обшуків, виконував був задіяний в патрулюванні міста та перевірки документів на території м. Приморськ та Приморської міської територіальної громади Бердянського району Запорізької області, в тому числі забезпечував охорону громадського порядку під час проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території м. Приморськ, Бердянського району «Адрес УИК г. Приморск, ул. Банковая, 112, ФИО сотрудника осуществляющего ООП на УИК. Телефон ОСОБА_7 НОМЕР_1 ».

Згідно інформації з бази даних «Єдиного державного реєстру транспортних засобів» МВС України, за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований автомобіль марки ВАЗ 21063 1294, 1989 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до санкції ч.7 ст.111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Згідно ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні рухомим майном ОСОБА_6 призведе до перереєстрації вказаного рухомого майна на іншу особу та призведе до неможливості забезпечити його конфіскацію.

Крім того, ч.2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, а тому прошу провести розгляд клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_6 .

Враховуючи вищенаведене, слідчий просить слідчого суддю задовольнити клопотання та накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на приватне рухоме майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме автомобіль марки ВАЗ 21063 1294, 1989 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Слідчий надав до суду заяву в якій просить слідчого суддю розглядати клопотання за його відсутності, доводи клопотання підтримує в повному обсязі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Вивчивши матеріали справи слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що стороною кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, на приватне рухоме майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме автомобіль марки ВАЗ 21063 1294, 1989 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Виконання ухвали доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1