У Х В А Л А

27 грудня 2023 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 211 051 000 040 04 від 05 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 16.11.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У провадженні вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

На вказаний вирок суду, за підписом прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , подана апеляційна скарга.

Між тим, як указано в п. 2 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається прізвище, ім?я та по батькові особи, яка подає апеляційну скаргу, що має бути підписана вказаною особою, як зазначено в ч. 5 цієї норми закону, проте апеляційна скарга підписана від імені - ОСОБА_4 , що є неправильним, як і вказівка посади прокурора, а не його процесуальне становище в досліджуваному кримінальному провадженні.

Неправильно зазначив прокурор в апеляційній скарзі і назву органу прокуратури, де він займає посаду, замість правильного "Шевченківська окружна прокуратура міста Києва".

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16.11.2023 стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 211 051 000 040 04 від 05.11.2021 може бути оскаржений і прокурор у провадженні ОСОБА_2 , який брав участь у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України та приписів п. 20 ч. 2 та ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційної скарги прокурором дотримані.

Приписами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України визначено, що в апеляційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування з зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Дані вимоги прокурором ОСОБА_2 не дотримані.

Так, як видно з апеляційної скарги прокурора, він просить:

"Скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16.11.2023 стосовно ОСОБА_3 у зв`язку з невідповідністю призначеного останній покарання тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості та у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та не застосування закону, який підлягає застосуванню.

Ухвалити новий вирок, яким постановити наступне:

- визнати ОСОБА_5 винною ч. 2 ст. 190 КК України та призначити останній покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

- скасувати застосування до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, оскільки даний закон України про кримінальну відповідальність не підлягає застосуванню.

- не застосовувати до ОСОБА_3 положення ст.ст. 79, 76 КК України.

У решті вирок залишити без змін".

За нормою ч. 2 ст. 420 КПК України, вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків, зміст якого регулюється положеннями ст. 374 КПК України.

Як видно з мотивувальної частини апеляційної скарги, прокурор не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність кваліфікації дій обвинуваченої, а тому є незрозумілим прохання прокурора визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, при його позиції щодо скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного останній покарання тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та не застосування закону, який підлягає застосуванню.

Є неаргументованим, без мотивування у порядку, визначеному ч. 3 ст. 404 КПК України, і клопотання прокурора про дослідження матеріалів кримінального провадження, за тим, що він не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильності кваліфікації дій обвинуваченої, докази у якому, окрім показань ОСОБА_3 та даних, що характеризують її особу, - не досліджувалися на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Як далі випливає з резолютивної частини апеляційної скарги прокурора, він просить призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, а потім скасувати застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України, оскільки даний закон України про кримінальну відповідальність не підлягає застосуванню, - між тим норма ст. 75 КК України може бути застосована при звільненні від відбування покарання, зокрема у виді позбавлення волі, з випробуванням, що передбачає за собою початкову дію щодо призначення покарання судом у виді позбавлення волі, а потім вирішення питання щодо можливості звільнення від його відбування, а не навпаки, спочатку призначити покарання у виді позбавлення волі, а потім скасування застосування положень ст. 75 КК України.

Не можна не звернути увагу і на те, що прокурор просить не застосовувати до ОСОБА_3 положень ст.ст. 79, 76 КК України, що не відповідає нормі п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у взаємозв`язку з ч. 2 ст. 420 КПК України.

Водночас, не можна не вказати, що апеляційна скарга прокурора не містить відомостей щодо закону, який, на переконання прокурора, підлягає застосування при ухваленні вироку судом апеляційної інстанції.

За наведеним, слід дійти висновку, що апеляційна скарга прокурора має такі недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження, адже суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги за приписами ч. 1 ст. 404 КПК України за наданими йому цим Кодексом повноваженнями, як випливає з норми ч. 3 ст. 26 КПК України, які виключають за власним розсудом вирішувати питання, що не знайшли свого відтворення/неправильно відтворені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16.11.2023 стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 211 051 000 040 04 від 05.11.2021 необхідно залишити без руху та надати прокурору достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 211 051 000 040 04 від 05 листопада 2021 року - залишити без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити прокурору ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1