Справа № 751/9479/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/195/24
Категорія - - ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0001635 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта базова загальна середня, не працює, раніше судимий: 31.07.2023 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин;

засуджений ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , який вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2023 засуджений за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, поставлено на облік у Новозаводському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області. Цього ж дня його належним чином письмово ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт; роз`яснено, що в разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, а саме: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до Чернігівського районного управління поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.389 КК України. За результатами бесіди з ОСОБА_8 , у нього відібрано пояснення, підписку, складено анкетні дані.

Того ж дня ОСОБА_8 видано направлення для відбування покарання у виді громадських робіт до КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, зокрема до дільниці з обслуговування житлового фонду №1, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, буд.15, згідно якого останній приступив до відбуття призначеного покарання з 12.09.2023, згідно затвердженого графіку.

Проте, ОСОБА_8 , з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуванням призначеного покарання, умисно не з`являвся до дільниці з обслуговування житлового фонду №1 для відбування покарання, починаючи з 21.09.2023 по теперішній час, без поважних причин. З призначених 100 годин громадських робіт не відпрацював 72 години, чим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк 1 місяць. На підставі ст.ст.71, 72 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2023 та остаточно ОСОБА_8 визначити покарання у виді арешту на строк 1 місяць 9 днів. Апелянт послався на неправильне застосування місцевим судом Закону України про кримінальну відповідальність. Так, обвинувачений був засуджений Новозаводським районним судом м. Чернігова від 31.07.2023 за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт. Проте вказане покарання ОСОБА_8 повністю не відбуте, і невідбута частина становить 72 години. Разом з тим, призначаючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд не застосував положення ст.71 КК України і не приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за оскаржуваним вироком.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 , котрий погодився з позицією прокурора; захисника обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з пунктом 2 ч.1 ст.420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність є слушними, з наступних міркувань.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває; з 02.08.2004 звертається за допомогою в диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ, встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», з 06.10.2022 отримує замісну підтримуючу терапію препаратом «Метадон»; обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді арешту в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.389 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише під час тримання в умовах ізоляції, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, за змістом ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Проте, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання, місцевий суд вищевказаних вимогу Закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Згідно з довідкою інспектора Новозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, ОСОБА_8 фактично відпрацював 28 годин, кількість невідпрацьованих годин - 72.

Відповідно до вимог ст.72 КК України, невідбутий ОСОБА_8 строк покарання у виді громадських робіт у перерахунку становить 9 днів арешту.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_8 слід призначити за правилами ст.71 КК України.

Відтак, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного йому покарання, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, в частині призначеного йому покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.07.2023 та остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 9 (дев`ять) днів.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4