Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4646/21
Провадження №1-кп/523/557/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27.12.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 25.02.2021 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не офіційно працюючого у церкві, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 перебуваючи у сімейних відносинах та ведучи спільний побут зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , систематично вчиняв відносно неї психологічне та фізичне насилля, що призводило до психологічних та фізичних страждань останньої, внаслідок чого, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності:

-05.08.2020р. постановою Суворовського районного суду м. Одеси за вчинення 06.05.2020р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170грн.;

-05.10.2020р. постановою Суворовського районного суду м. Одеси за вчинення 19.07.2020р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 420,40грн.;

-02.11.2020р. постановою Суворовського районного суду м. Одеси за вчинення 26.08.2020р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн.

24.02.2021р., приблизно о 00год 30хв., ОСОБА_6 продовжуючи свої дії, направлені на здійснення психологічного насильства, знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де мешкає та веде спільний побут разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою вчинення психологічного насилля, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи прямий умисел, направлений на систематичне вчинення домашнього насильства, спровокував словесний конфлікт, в ході якого, ображав нецензурною лайкою свою матір, чим принижував її гідність, погрожував фізичною розправою. Вказаними насильницькими діями, ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 систематичні психологічні страждання, чим знижує якість її життя та здоров`я, що призвело до тривожності, постійної втоми та розсіяності, внаслідок чого, остання не може в повному обсязі виконувати елементарні роботи по господарству, виказує скарги на постійний головний біль та підвищення тиску, на фоні приниження її гідності, відчуває постійні психологічні переживання.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений та потерпіла не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ст.126-1 КК України - умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, не офіційно працюючий у церкві, не одружений, дітей на утриманні не маючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із матір`ю та де характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, не офіційно працюючого у церкві, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із матір`ю та де характеризується позитивно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просить суворо не карати сина, окрім того, враховуючи суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбачене санкцією ст.126-1 КК України повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі із випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладанням обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироуку законної сили відносно ОСОБА_5 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1