КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України, до 13 грудня 2023 року включно, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.28, ч. 1 ст. 122 КК України, до 13 грудня 2023 року включно.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить пом`якшити йому міру запобіжного заходу.

Апелянт вказує, що під час розгляду клопотання прокурора, обвинувачений та захисник просили суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт або особисте зобов`язання з тих підстав, що у обвинуваченого є дружина, малолітня дитина, місце роботи та реєстрації, наявність позитивних характеристик від людей, а також те, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а отже у у суду не було підстав вважати, що він буде переховуватись від суду.

Також апелянт посилається на те, що злочин в якому він підозрюється, він не скоював, тому посилання прокурора на те, що він може вчинити інший злочин є лише припущенням.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року скасувати та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - нічний домашній арешт або особисте зобов`язання.

Захисник вважає, що ухвала є необґрунтованою та незаконною, а в теперішній час необхідність у застосуванні найбільш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 є необґрунтованою за таких підстав:

Вивченням матеріалів кримінального провадження №0001990 від 22 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 за ч 1 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України встановлено, що сторона обвинувачення немає в своєму розпорядженні належних та допустимих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки жодних протиправних дій стосовно потерпілого особисто ОСОБА_5 не вчиняв.

Стороною обвинувачення при поданні клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КГІК України, а саме: щодо переховування від органів досудового розслідування або суду, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, навчається. Станом на момент затримання ОСОБА_5 був студентом, мав дохід, який надавав йому можливість матеріально забезпечувати себе.

Що стосується ризиків незаконно впливати на потерпілого та свідківабо вчинення іншого кримінального правопорушення, то сторона обвинувачення доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_5 не надала.

Згідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клітин проти України» наявність кожного ризику, передбаченого ст. 177 КГІК України, повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. КПК України покладає обов`язок доведення ризиків не процесуальної поведінки особи і неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу на сторону обвинувачення і сторона захисту вважає, що сторона обвинувачення цього не зробила, а за наявності вищевикладених обставин, є всі підстави для скасування ухвали.

Фактично підставою для обрання ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу є вчинення кримінального правопорушення повторно, в період відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Проте, санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає подальшу можливість призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, можливість примирення з потерпілим, тому сторона захисту просить суд бути поблажливим та не позбавляти ще зовсім молоду людину - ОСОБА_5 можливості перебувати на волі, навчатися, працювати.

За таких обставин, даних про особу ОСОБА_5 захисник вважає, що відсутня необхідність у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу, такого, як тримання під вартою і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні можливе при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, таких як домашній арешт або особисте зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання обвинуваченого та захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.

Висновок викладений в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так, суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, ґрунтується на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження.

Так, судом враховано, що ОСОБА_5 є раніше судимою особою, а інкриміновані йому дії мали місце в перебіг іспитового строку, що прямо свідчить про схильність обвинуваченого до ведення кримінально-протиправного способу життя.

Також судом враховано відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, а тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання, яке можу бути йому призначено, у разі визнання його винуватим, будучи не ізольованими від суспільства в межах запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, суд врахував обізнаність обвинуваченого про потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які, враховуючи стадію судового розгляду, мають надати свої показання в суді, та дійшов висновку, що обвинувачений може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.

Щодо стосується доводів апелянтів про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не вчиняв інкримінованого йому злочину, то колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, яке висунуто обвинуваченому, оскільки судом розглядається обвинувальний акт, у якому викладені фактичні обставини кримінального провадження, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Питання обґрунтованості підозри було предметом розгляду при обранні запобіжного заходу, а при продовженні строку дії запобіжного заходу суд перевірив обставини щодо наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу.

Посилання апелянтів на те, що судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, зокрема, що він має дружину, дитину, був студентом, мав дохід, який надавав йому можливість матеріально забезпечувати себе, є безпідставними, оскільки вказані обставини не нівелюють ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не підтверджуються наявними у розпорядженні апеляційного суду доказами.

Доводи захисника про те, що прокурором не додано доказів, які б підтверджували обставини, викладені в клопотанні щодо існування ризиків є безпідставними, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються, а при продовженні запобіжного заходу прокурор повинен довести, що зазначені у клопотанні ризики не зникли та не зменшились.

Доводи захисника про те, що санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає подальшу можливість призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, можливість примирення з потерпілим, тому відсутня необхідність у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки така обставина, як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується була врахована судом при продовженні строку тримання під вартою.

Окрім того, з оскаржуваного судового рішення убачається, що суд розглядав питання про можливість застосування до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, і, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав за необхідне не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України, до 13 грудня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №761/29960/23

Провадження №11-кп/824/5543/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1