УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 Справа №607/12148/22

Номер провадження 1-в/607/292/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання про умовно дострокове звільнення від покарання засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, громадянина України, , неодруженого, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, із середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року) та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 10 листопада 2022 року покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, призначено ОСОБА_3 службове обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в дохід держави.

08 грудня 2023 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання ОСОБА_4 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі положень ст. 81 КК України. В обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_3 відбув не менше двох третин строку покарання призначеного згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Також, 08.11.2023 року, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №312 військовослужбовець ОСОБА_3 вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на облік. З 08.11.2023 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 539 КПК України, вважаю за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Таким чином, суд вивчивши клопотання та особову справу щодо засудженого ОСОБА_6 , приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, котре відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п.2 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ст. ст.537, 539 КПК України, під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року).

Відповідно до матеріалів на підставі ст. 47 Кримінально виконавчого кодексу України, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06 січня 2023 року №37 вирок суду прийнято до виконання.

Згідно заявленого подання вбачається, що ОСОБА_3 самостійно виховує дитину до 18 років, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 01.08.2023 у справі №681/392/23. Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2023 №312 військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_7 відповідно до підпункту г військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас та вважається таким, що 08.11.2023 вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на облік. З 08.11.2023 виключених зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . За час відбування покарання у військовій частині НОМЕР_1 засуджений ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони та виконав покладені на нього судом обов`язки. Нових кримінальних правопорушень не вчиняв, порушень військової дисципліни та виконання обов`язків, визначених ст.ст. 11-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не зафіксовано. Скарг та зауважень на поведінку останнього не надходило, тим самим доведено, що він став на шлях виправлення. Крім того старший солдат ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2023 №1956.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_3 станом на 08 грудня 2023 року відбув 10 місяців 28 днів службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в дохід держави, а відтак набув право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд вважає доведеними висновки про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, оскільки достеменно можливо стверджувати, що на час звернення із заявою, засуджений досяг необхідного ступеню виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, протягом всього відбутого строку покарання, довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення, а тому подання слід задовольнити та засудженого умовно-достроково звільнити від відбування невідбутої частини покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 10 листопада 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12 лютого 2015 року) до покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, призначено ОСОБА_3 службове обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 відсотків в дохід держави звільнити умовно - достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_1