ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3539/23 Номер провадження 11-кп/814/1030/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого 01.06.2016 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст. 289 ч.2, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, засудженого 14.05.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 115 ч.2 п.12, 185 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 13 років позбавлення волі, зараховано з 14.07.2016 до вступу вироку в законну силу з розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.03.2019 встановлено вважати засудженим за ст. 115 ч. 2 п.12, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі, вирок від 01.06.2016 встановлено виконувати самостійно. Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.07.2022 вирок від 14.05.2018 змінено, встановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 115 ч.2 п.12, 185 ч.2. 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі, вирок від 01.06.2016 виконувати самостійно, за ст. 72 ч.5 КК України зараховано з 14.07.2016 по 06.03.2019 включно та з 06.10.2020 по 13.07.2022 включно з розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні подання начальника Державної Установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання має вісім стягнень і лише шість заохочень, а отже з огляду на нестабільну поведінку засудженого, прийшов до висновку, що подання про умовно-дострокове звільнення є передчасним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову, якою задовольнити подання начальника ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_7 .

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_7 наразі працевлаштований робітником промислової зони установи у швейній ділянці, до праці відноситься відповідально, норми виробітку виконує, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Вказує, що засуджений ОСОБА_7 має високий рівень щирості, нервово-психічна стійкість хороша, рівень агресивності низький, імпульсивність мінімальна, останній демонструє відкритість у міжособистісних контактах, раціональність та послідовність мислення, наявна логічність, оперативність, рухливість мислення, розвинена аналітичність, інтерес до нових знань, широта поглядів на достатньому рівні, диференціює свої вчинки.

Зазначає, що засуджений не вживає алкоголь та наркотичні речовини, не підпадає під вплив прокримінального або антисоціального оточення, не має намірів підтримувати кримінальні зв`язки.

Також вказує, що засуджений вину у вчинені злочину визнав повністю, що підтверджується матеріалами особової справи та усвідомлює наслідки вчинення правопорушення для потерпілої особи, шкодує що вчинив злочин та в подальшому не хоче більше опинитися в місцях позбавлення волі.

Посилається, що місцевий суд звернув увагу лише на кількість стягнень і в той же час, не звернув увагу, що процес виправлення засудженого розпочався з вересня 2016, з початку відбування покарання і наразі продовжується.

Зазначає, що останнє стягнення до ОСОБА_7 було застосовано 31.10.2019 та погашено 31.04.2020, тобто більше ніж 3 роки тому. Натомість заохочення ОСОБА_7 розпочав отримувати з початку засудження, а вже з кінця 2022 по теперішній час продовжує отримувати систематично.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечила проти доводів скарги, просила ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що на даний час рішення про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 є передчасним.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 12.09.2023 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 14.07.2016.

До засудження не працював так як був неповнолітнім. В установі працевлаштований робітником промислової зони установи в швейній дільниці. До праці відноситься відповідально, норми виробітку виконує. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Дотримується вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. У колективі засуджених будує рівні, доброзичливі взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться сумлінно. На заходи виховного впливу реагує та робить для себе правильні висновки.

За час відбування покарання допускав порушення установленого порядку відбування покарання, але після проведеної соціально-виховної роботи, змінив свою поведінку на кращу. На профілактичних обліках в установі не перебуває.

Має бажання змінити своє життя на краще, бере активну участь у виконанні заходів індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим та інших виховних заходах, що проводяться в установі. Приймає активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова освіта», «Підготовка до звільнення», заплановані заходи відвідує.

Крім того, залучений до проходження модулів «Як ефективно спілкуватись», «Цілепокладання та позитивна життєва перспектива».

Бере участь у роботі фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну ініціативу в її роботі. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує вірно та робить для себе належні висновки. Має позитивні плани на майбутнє, хоче звільнитись умовно-достроково, влаштуватись на роботу, створити власну родину, вести правослухняний спосіб життя.

В той же час ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 оцінюється як середній, а ризик ймовірної небезпеки для суспільства як високий.

За висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , останній довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання, з чим колегія суддів погодитися не може.

З характеристики на засудженого слідує, що ОСОБА_7 має 6 заохочень (02.09.2016, 28.03.2017, 01.12.2022, 28.02.2023, 31.05.2023, 31.08.2023) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, які в більшості своїй отримані в період що безпосередньо передував зверненню установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого до суду, що в свою чергу не дає достатніх підстав вважати, що поведінка засудженого була сумлінною протягом всього строку відбування покарання. В той же час засуджений має 8 стягнень (19.09.2016, 11.10.2016, 15.12.2016, 24.11.2017, 02.11.2018, 25.03.2019, 31.10.2019, 07.04.2022).

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 працевлаштований робітником промислової зони установи в швейній дільниці, прагне до ресоціалізації у суспільстві, проте надані матеріали не дають підстав вважати, що останній своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки поведінка засудженого була нестабільною майже весь час відбування ОСОБА_7 призначеного за вироком суду покарання, він має 8 стягнень, останнє з яких отримано 07.04.2022 та погашено 07.10.2022.

І з огляду на отримані ОСОБА_7 заохочення 01.12.2022, 28.02.2023, 31.05.2023, 31.08.2023, можливо дійти висновку, що поведінка засудженого змінилася на краще нещодавно, а тому, на переконання колегії суддів, пройшло недостатньо часу щоб переконливо стверджувати, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

За наведених обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4