Справа № 750/9007/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/831/23
Категорія - ч.2 ст. 289 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001630 від 12 травня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2023 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Старий Білоус Чернігівського району та області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який має малолітню доньку, фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, який 01 травня 2023 року був звільнений умовно достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 30 днів позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднане не відбуте покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2020 року та остаточно за сукупністю вироків визначене покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання, з 12 травня 2023 року.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь держави 16 679 грн. 88 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що будучи умовно-дострокового звільненим від покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, у період часу з 00 год. 17 хв. по 00 год. 53 хв. 12 травня 2023 року, діючи умисно та повторно, з метою незаконного заволодіння транспортними засобом, з корисливих мотивів та з метою протиправного збагачення, всупереч волі власника, підійшов до припаркованого біля будинку №17 по вул. Льотній у м. Чернігові автомобіля марки ВАЗ модель 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1989 року випуску, бежевого кольору, вартістю 36 915 грн., право власності на який зареєстроване за ОСОБА_9 та який перебував у його володінні, користуванні та розпорядженні, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, використовуючи металеву монету, відчинив передні пасажирські двері, після чого проник до салону вказаного автомобіля, де, шляхом замикання дротів контактної групи замка запалювання, запустив двигун автомобіля та поїхав у невідомому напрямку, тим самим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду.

В апеляційні скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити, пом`якшивши йому покарання, яке на її думку є занадто суворим з огляду на пом`якшуючі вину обставини та особу винного, який заслуговує на більш м`яке покарання.

Вважає, що хоча суд і вказав, що ОСОБА_8 має малолітню доньку, але не взяв до увагу той факт, що її підзахисний зареєстрований та проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонером та інвалідом другої групи, при цьому потребує постійного стороннього догляду. Крім того, судом не було враховано думку потерпілого, який зазначив, що не має претензій до ОСОБА_8 та не наполягав на суворому покаранні для нього.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України повинен був врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, відомості про особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також думку потерпілого.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила зважити на пом`якшуючі обставини, думку потерпілого, дані про особу обвинуваченого, його сімейні обставини та призначити більш м`яке покарання ніж шість років позбавлення волі, яке на її думку, є занадто суворим для ОСОБА_8 , прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 , вчиненому повторно, відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються. Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 50,65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з їх класифікації, що передбачена норами ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета,спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо кримінальне правопорушення вчинене групою осіб характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Отже, справедливість розглядається як рівновага між вчиненим кримінальним правопорушенням і наслідками для особи, яка його вчинила, тобто між вчинком і покаранням.

На несправедливість призначеного вироком суду першої інстанції покарання має вказувати істотна (очевидна диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання, і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватись при призначенні покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 289 КК України, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, дане кримінальне правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі. Врахував обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставину, яка його обтяжує рецидив злочинів.

Будучи особою працездатного віку, ОСОБА_8 не працює, не зайнятий іншою суспільно-корисною працею, посередньо характеризується за місцем проживання, його батько, який може здійснювати догляд за своєю дружиною, неодноразово звертався до правоохоронних органів зі скаргами на неправомірну поведінку свого сина, що вказує на безпідставність доводів сторони захисту про необхідність стороннього догляду за матір`ю, яка є пенсіонером та інвалідом.

Більш того, ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, відбував покарання в місцях позбавлення волі але не став на шлях виправлення та після звільнення з місць позбавлення волі умовно - достроково 01 травня 2023 року на 1 рік 6 місяців 30 днів позбавлення волі, вже 12 травня 2023 року вчинив нове кримінальне правопорушення, що вказує на неможливість його виправлення при призначенні більш м`якого виду покарання, як про це просить захисник.

За правилами ст. 71 КК України, до покарання за вчинення кримінального правопорушення у цьому провадженні, суд приєднав лише один рік невідбутого покарання за попереднім вироком, що не може вважатись занадто суворим покаранням, як намагається довести захисник, оскільки не відбута частина покарання за попереднім вироком складає один рік шість місяців та тридцять днів.

Отже, при обранні строку покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, навмисну форму вини, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначив його у мінімальних межах санкції ч. 2 статті 289 КК України та визначив остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України, приєднавши лише частково не відбуте покарання за попереднім вироком. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12