Справа № 761/1412/24
Провадження № 1-кс/761/1660/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 017 46 від 14.07.2022, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 11.01.2024 повідомлено про підозру за ч. 2, 3 ст. 307 КК України, відповідно до якої, не пізніше липня 2022 року, у ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут наркотичних та особливо небезпечних наркотичних засобів. З метою реалізації вказаного спільного злочинного умислу між останніми розподіллено відповідні функції.

З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, придбали у невстановленої особи наркотичні та особливо небезпечні наркотичні засоби, після чого розподілили їх між собою, та зберігали лише у відомих останнім місцях.

Так, 10.10.2023, приблизно о 13 год. 00 хв., особа яка надала згоду на участь у проведенні оперативної закупки наркотичного засобу, обравши собі анкетні дані « ОСОБА_14 », під час телефонної розмови із ОСОБА_4 , узгодили умови придбання у нього наркотичного засобу - кокаїну, та обумовили місце зустрічі.

Цього ж дня, близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_4 прибув до попередньо обумовленого місця зустрічі з « ОСОБА_14 » за адресою: м. Київ, вул. Іллєнка, 5 , де зустрівшись із останнім, діючи умисно, передав « ОСОБА_14 », тобто незаконно збув, наркотичний засіб - кокаїн, отримавши від останнього грошові кошти у сумі 7600 грн.

У подальшому, 10.10.2023, у період часу з 14 год. 33 хв. до 14 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Іллєнка, 5, « ОСОБА_14 » добровільно видав для вилучення працівникам правоохоронного органу полімерний пакет із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений, кокаїн, масою 0,692 грам, який останньому незаконно збув ОСОБА_4 .

Крім того, 09.01.2024 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції, серед іншого, вилучено наркотичний засіб - кокаїн, в особливо великих розмірах, який ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_12 зберігали з метою подальшого збуту.

На думку слідчого, існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Захисники заперечували проти задоволення клопотання слідчого, наполягаючи на відсутності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_4 , оскільки останній не судимий, має міцні соціальні зв`язки, двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, але постійно підробляє, тобто переховуватись чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню наміру не має.

Підозрюваний підтримав думку захисників та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 не має тих вагомих стримуючих факторів та у сукупності з покаранням, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, може вдатися до дій з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, враховуючи, що підозрюваний не має офіційного та стабільного джерела доходу, слідчий суддя не виключає, що здійснення злочинної діяльності є основним способом заробітку ОСОБА_4 , тому ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених сторонами, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Максимальне покарання, передбачене за інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя може не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою визначити по 08 березня 2024 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1