Справа № 638/4632/22
Провадження № 1-кп/638/656/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого- ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000755 від 21 травня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з повною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З 18 серпня 2022 року в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 від 21 травня 2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 07 листопада 2022 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2023 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 08 лютого 2024 року.

22 січня 2024 року в судовому засіданні прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконне впливання на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе усунути встановлені ризики, у зв`язку з чим застосування будь-якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою є недоцільним. Зазначені ризики, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними, станом на час розгляду даного клопотання вони не зменшились та не перестали існувати.

ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність прокурором вини у вчиненні кримінального правопорушення та існування ризиків.

Захисник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на недоведеність наявності ризиків, просила суд, з урахуванням міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, який має місце постійного проживання та дружину, обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Наголошувала на тому, що обвинувачений станом на час розгляду справи офіційно працевлаштований.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суддею враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 одружений, малолітніх дітей не має, офіційно непрацевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, інвалідностей не має. Стороною захисту не надано до суду доказів офіційного працевлаштування обвинуваченого.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Проте, суд вважає, що прокурором не доведений ризик можливості незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, зважаючи на наступне.

КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України , тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України ).

Таким чином, такий ризик як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зважаючи на те, що судом станом на 18 жовтня 2023 року були отримані показання від потерпілих та свідків, суд вважає, що передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України ризик перестав існувати.

Що ж стосується застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, то суд дійшов висновку щодо неможливості його застосування з тієї підстави, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти доведеним прокурором ризикам.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 на строк до 21 березня 2024 року.

Також, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого.

Суд також відхиляє всі доводи сторони захисту, які пов`язані з міцністю соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений має дружину та постійне місце проживання, є офіційно працевлаштованим. З урахуванням висловлених обвинуваченим пояснень та досліджених матеріалів, суд констатує, що станом на час розгляду клопотання обвинувачений офіційно непрацевлаштований. Належних доказів на підтвердження офіційного працевлаштування обвинуваченого суду надано не було. Вказані стороною захисту відомості щодо сімейного стану обвинуваченого та місця постійного проживання не спростовують ризик переховування обвинуваченого від суду або вчинення іншого кримінального правопорушення. На переконання суду наявність сімейних зв`язків та постійного місця проживання не свідчить про нівелювання цих ризиків.

Що ж стосується доводів сторони захисту щодо недоведеності прокурором вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та суперечливості показань свідків, то на даній стадії судового розгляду дані доводи не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Питання доведеності вини обвинуваченого не підлягають вирішенню на стадії розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу. Суд позбавлений можливості надавати оцінку правовій кваліфікації дій обвинуваченого під час розгляду даного клопотання, оскільки вказані доводи підлягають оцінці судом в ході розгляду справи по суті та постановленні за результатом такого розгляду вироку.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000755 від 21 травня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 21 березня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1