Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001662 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_5 і захисника

ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні крадіжки чужого майна за наступних обставин.

4 липня 2022 року близько 22 години 15 хвилин ОСОБА_5 , повертаючись до свого місця проживання і проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , побачила ОСОБА_7 , яка лежала на зеленій зоні, ймовірно перебувала в стані алкогольного сп`яніння та спала, при цьому поруч з нею лежала її сумочка. В цей час ОСОБА_5 переконалась, що ОСОБА_7 перебуває в безпорадному стані і що за її діями ніхто не спостерігає, і, діючи в умовах воєнного стану, таємно викрала з сумочки належні ОСОБА_7 мобільні телефони "Samsung" та "Huawei" з sim-картами і платіжну картку "ПриватБанк", чим завдала потерпілій майнової шкоди в сумі 1 637 гривень.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2023 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 04.12.2023 включно, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на неї обов`язків, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, зазначено, які обов`язки з передбачених ст.194 КПК України будуть покладені на обвинувачену у разі внесення застави, та наслідки їх невиконання.

В апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_5 і захисник ОСОБА_6 просять ухвалу суду першої скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора і застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначають про відсутність у клопотанні прокурора та ухвалі суду доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування, знищити або спотворити будь-які речі, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, вказують на неможливість тримання обвинуваченої під вартою за станом здоров`я. З огляду на викладене вважають, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби забезпечить дієвість кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, що ці ризики не зменшились і не перестали існувати.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа "Панченко проти Росії").

Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, її процесуальну поведінку, оскільки вона не з`являлась у судові засідання за викликами, у зв`язку з чим оголошувався її розшук, і ті обставини, що обвинувачена, яка є матір`ю п`ятьох дітей, з ними не проживає і позбавлена батьківських прав, не працює, не судима згідно з ст.89 КК України.

При цьому слід зважити і на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною в інкримінованому кримінальному правопорушенні у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, відсутність у неї джерела доходу.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що обвинувачена, може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, ігноруючи виклики в судові засідання, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

І, враховуючи те, що свідки, які є сусідами обвинуваченої, ще не допитані, суд першої інстанції правильно вказав про існування ризику незаконно впливати свідків у цьому кримінальному провадженні.

А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Також при постановленні ухвали суд першої інстанції визначив мінімальний розмір застави з метою забезпечення виконання обвинуваченою відповідних обов`язків з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , тобто розглянув можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Твердження про наявність у обвинуваченої постійного місця проживання, якими обвинувачена та захисник намагаються довести доцільність застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є непереконливими, оскільки обвинувачена вже ухилялася від суду.

Що стосується посилань на стан здоров`я ОСОБА_5 , то в розпорядженні суду апеляційної інстанції такі дані відсутні, як і відомості про неможливість надати необхідне лікування відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012, яким передбачено порядок лікування особи, узятої під варту, у разі відсутності можливості надати таку допомогу в медичній частині СІЗО.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2023 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзалишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3