Справа № 308/4737/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород в режимі відеоконференції , кримінальне провадження № 308/4737/22, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000329 від 09.03.2022 р. про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, перебуває в цивільному шлюбі, раніше судимого, Ужгородським міськрайонним судом 20 травня 2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, мешканця АДРЕСА_2 , непрацюючого, не одруженого, не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

з участю прокурора - ОСОБА_5

сторона захисту:

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою та разом з ОСОБА_4 , 09.03.2022 біля 9.30 год. на узбіччі вулиці Гулака Артемовського навпроти будинку 18 в м.Ужгород, усвідомлюючи що діють в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, відкрито, будучи переконаними в тому, що присутній власник майна, ОСОБА_8 , бачить і усвідомлює протиправний характер їхніх дій, ігноруючи цю обставину, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого,збили гр. ОСОБА_8 з ніг та заволоділи грошовими коштами в сумі 9500 гривень та мобільним телефоном марки «Fly», які належать гр. ОСОБА_8 , після чого залишили місце вчинення злочину, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 08 березня 2022 року святкували у гр. ОСОБА_4 , а вранці йшли " похмелитеся" з ОСОБА_4 . По дорозі він зустрів чоловіка, який є потерпілим у справі у якого попросив сигарету, на що останній відповів , що не курить. Він запитав його куда він йде, на що останній відповів, що йде " похмелитеся на п`яний базар", після чого він запропонував йому йти з ними. Чоловік , який є потерпілим у справі, дав 500,00 грн. ОСОБА_4 , щоб він купив продукти і горілку, після того як ОСОБА_4 купив продукти та горілку пішли всі разом на озеро де вживали алкогольні напої, а саме горілку. На озері потерпілий випив два рази по 50 гр. горілки і зняв з себе курточку. Між ним і потерпілим виникла словесна суперечка в ході якої він вдарив потерпілого і штовхнув в область грудей , після чого вони знову випили . Через деякий час вони разом направились додому до ОСОБА_4 і коли йшли по вул. Станційній потерпілий почав " кіпішувати", кричати, що зникли у нього гроші , після чого їх затримали працівники поліції і посадили їх в поліцейську машину. Подія відбувалась у першій половині дня. Заперечив факт заволодіння грошовими коштами і мобільним телефоном.

Під час здійснення головуючим процессуальних дій по визначенню обсягу та порядку дослідження доказів , обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнає . Під час допиту обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні по суті фактичних обставин справи пояснив, що 08 березня 2022 року святкували з другом ОСОБА_3 у нього вдома , а вранці йшли в напрямку " п`яного базару". По дорозі ОСОБА_3 підійшов до чоловіка, який є потерпілим у справі . Про що вони говорили він не чув, так як стояв на відстані. Через десять хвилин до нього підійшли його друг ОСОБА_3 разом з чоловіком ,який є потерпілим у справі. Потерпілий дав йому 500,00 грн. , щоб він придбав у магазині їжу. Він купив мінеральну воду, стаканчики, сигарети і багети. Коли повернувся, потерпілий дав йому ще 200,00 грн. для того , щоб він купив горілку. Він купив на базарі горілку, після чого вони пішли разом на озеро біля кирпичного заводу де вживали алкогольні напої. Потерпілий зняв курточку і повісив її на дерево. На озері між потерпілим та ОСОБА_3 виникла суперечка, в той час він витягнув з кишені куртки потерпілого гроші і мобільний телефон, після чого рознімав потерпілого і ОСОБА_3 . Коли він витягнув гроші з кишені куртки, потерпілий був від нього на відстані 5 метрів, він бачив, що потерпілий лежав на землі, він його підняв. Після того вони пішли до нього додому, назви вулиці, якою вони йшли не знає. Потерпілий йшов попереду них і кричав, що вони його обікрали . Вказав, що перехожі викликали поліцію . Поліція проїзджала і зупинила їх на вул. Станційна в м. Ужгород , він видав працівникам поліції гроші і мобільний телефон.

Не зважаючи на процесуальну позицію обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 був допитаний слідчим суддею в порядку ст.225 КПК України.

Згідно з дослідженим під час судового засідання судом відеозаписом допиту потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що його допит відбувався в присутності підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також в присутності їх захисників , які мали змогу ставити питання потерпілому ОСОБА_8 . Потерпілий попереджений про кримінальну відповідальність та приведений слідчи м суддею до присяги.

Допитаний в порядку ст.225 КПК України потерпілий ОСОБА_8 показав, що проживав в м. Охтирка, коли почались ракетні обстріли він втік, доїхав до м. Ужгород, перший день ночував у лісі, другий день - на вокзалі. Коли йшов до військкомату в м. Ужгород , зустрів чоловіка циганської зовнішності, який до нього підійшов і запитав куди він йде. На що він відповів, що йде до військкомату за довідкою, що непридатний до служби. Він запропонував йому , що за 1000 доларів США переведе його через кордон, після чого він зрозумів, що це аферист хоче його пограбувати. В подальшому чоловік запропонував йому за його гроші купити алкогольні напої і випити. Оскільки він перебував у депресивному стані , погодився. Вони зустріли знайомого чоловіка, який до нього підійшов та якому він дав 500,00 грн. на алкогольні напої і закуску, решту він йому приніс . Гроші знаходились у нього у внутрішній кишені. Біля кірпічного заводу розпивав з ними алкогольні напої, вжили вони пляшку самогону. Вказав, що з місця де вони познайомились до кірпічного заводу йшли більше 5 хвилин. Після того вони пішли до військкомату і по дорозі вони його обікрали. Вказав, що перший чоловік його штовхнув і він впав. Під час допиту показав на підозрюваного ОСОБА_3 , як на особу , яка штовхнула його, потім вдарила його, від чого він впав, а далі його тримав , і далі двоє « рились» по кишенях біля 10 секунд і втекли. Вказав, що ОСОБА_4 не бив, а забирав. Після того як вони заволоділи грошима , він ще лежав на землі . Він помітив, що в кишенях немає коштів, зникли у нього 10 400,00 грн. і побіг за ними. В той час їхав автомобіль патрульної поліції , який він зупинив і повідомив їм, що його пограбували. В судовому засіданні під час допиту підтвердив і впізнав цих осіб, які в залі суду , що це саме ці особи. Підтвердив, що особи присутні в залі суду це саме ті особи , які були. У відділі поліції помітив, що зник у нього мобільний телефон. Вказав, що для нього головне було гроші , це всі його збереження, гроші збирав два роки. Вказав, що у нього було 10400,00 грн. у внутрішній кишені , а чому виявили меньшу суму не знає. Показав, що підозрюваних бачив вперше. Вказав, що люди проходили поруч.

Як доказ вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення прокурор в судовому засіданні зазначає показання свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Так, в судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_16 , який суду надав показання про те, що працює інспектором в УПП в Київській області і перебував у відрядженні в м. Ужгород. Один рік назад, патрулював в м. Ужгород в екіпаже з напарником ОСОБА_17 , отримали виклик , щодо грабіжу біля вокзалу. Вони їхали в автомобілі відпрацьовували прилеглу територію і побачив, як бігли троє осіб , двоє з яких ромської народності , а третій їх наздоганяв. Вказав, що не памятає чи бігли вони по тротуару, чи проїзній частині дороги. Оскільки він не місцевий не може назвати вулицю, де вони їх помітили, вулиця біля залізничного вокзалу в м. Ужгород. Вони вийшли з автомобіля і підійшли до них, потерпілий вказав, що двоє осіб пограбували його. Вони зробили поверхневу перевірку , а не обшук і заборонених речей не виявили. Особи були встановлені по службових планшетах. Після чого всіх запросили в автомобіль, потерпілий сів на переднє пасажирське сидіння, а він разом з особами ромської народності сиділи на задньому сидінні, ОСОБА_17 перебував за кермом автомобіля і доставили всіх до відділу поліції де передали їх слідчо-оперативній групі.

Так, в судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_17 , який суду надав показання про те, що працює інспектором роти № 1 УПП в Закарпатській області. Під час патрулювання в складі екіпажу поступило на планшет орієнтування, що відбувся грабіж , вони з напарником поїхали і рухаючись на автомобілі побачив, як в їх сторону бігли двоє чоловіків , а через декілька метрів біг третій чоловік. Вони відреагували і зупинили двох чоловіків. Третій чоловік був заявником і прямо вказав на двох чоловіків, потерпілий кричав, що вони його вдарили і забрали у нього останні гроші , так як він біженець. Коли вони вийшли з автомобіля на вулицю, чули як кричав потерпілий. Особи були встановлені по службових планшетах. Назву вулиці не пам`ятає, вказав, що рухались на автомобілі від залізничного вокзалу в напрямку приміщення колишнього соціального страхування. Запропонували проїхати всім до відділу поліції, особи добровільно поїхали з ними. Підозрюваних посадили на заднє сидіння в автомобілі , а потерпілого на переднє пасажирське сидіння, він був за кермом автомобіля і доставив всіх до відділу поліції на вул. Гагаріна в м. Ужгород. Перебуваючи в залі суду, вказав , що зупинені ними особи перебувають в залі суду і вказав на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, в судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_15 , який суду надав показання про те, що йшов тротуаром , шукав в тому районі роботу і бачив, як на протилежній від нього стороні на тротуарі, потерпілий чоловік лежав на землі на спині, один із чоловіків сидів на ньому, а інший " шастав" по кишенях. Він і ще двоє осіб перехожих почали кричати, після чого двоє осіб почали тікати в напрямку залізничного вокзалу , а потерпілий побіг за ними. Потерпілий їх наздоганяв і кричав : " поверніть гроші ". Він не бачив чи потерпілий наздогнав їх. Він пішов далі.

Так, в судовому засіданні був допитаний свідок за клопотанням сторони захисту ОСОБА_19 , який суду надав показання про те, що в березні 2022 року приймав участь як понятий , був присутній на місці події і затриманні, був присутній на слідчих діях впізнання, підписував протоколи.

Оцінюючи покази свідків , суд вважає їх логічними та послідовними , такими, що узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, та враховує, що свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а свідчення надані під присягою, а відтак аналізуючи зміст показань свідків в частині обставин, які вони сприймали особисто, суд визнає їх належними , оскільки вони підтверджують обставини , що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, та допустимими доказами вини обвинувачених в пред`явленому обвинуваченні.

Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України щодо свідків в ході судового розгляду встановлено не було.

Даних передбачених ч.2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань надано не було.

З аналізу показів свідків у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку із показаннями потерпілого ОСОБА_8 , які є процесуальними джерелами доказів , у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджуються обставини того, що обвинувачені діючи за попередньою змовою вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Сторона обвинувачення не заявляла клопотань про допит інших осіб в якості свідків у кримінальному провадженні.

Cторона захисту заявляла клопотання про допит в судовому засіданні ОСОБА_20 , який приймав участь на досудовому розслідуванні у слідчих діях в якості понятого.

Судом було задоволено клопотання сторони захисту про допит ОСОБА_20 в судовому засіданні, який приймав участь на досудовому розслідуванні в якості понятого.

Зі свого боку суд, сприяючи розгляду справи в розумні строки , направляв ОСОБА_20 судові повістки про виклик до суду , проте такі повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти « адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, суд вжив усіх можливих і необхідних заходів для повідомлення ОСОБА_20 , та забезпечення його явки до суду, однак через його неодноразову неявку до суду був позбавлений можливості провести його допит, а відтак суд вважає наявні підстави для ухвалення рішення з урахуванням наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні та проаналізувати покази потерпілого допит якого проведено слідчим суддею в порядку ст.225 КПК України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

На підтвердження події вчинення кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у їх вчиненні стороною обвинувачення надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні наступні докази :

- рапорт інспектора роти № 1 батальйону УПП в З/о ДПП ОСОБА_17 від 09.03.2022 року відповідно до якого 09.03.2022 року екіпажу 104 у складі ОСОБА_17/ ОСОБА_16 надійшло повідомлення про те, що особа стала свідком крадіжки, а саме двоє осіб ромської народності здійснили крадіжку і побігли в напрямку вул. Бородіна в м. Ужгороді і за ними побіжав потерпілий. Пропатрулювавши вул. Залізничну від залізничного вокзалу було помічено даних осіб, а саме двоє осіб ромської народності та потерпілого ОСОБА_8

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 09.03.2022 року, згідно якого заявник ОСОБА_8 повідомляє про відкрите заволодіння двома особами на вигляд ромської народності, які повалили його на землю, грошовими коштами в сумі 10 000,00 грн. та мобільним телефоном марки «Fly» 09.03.2022 близько 10:00 год.;

- Протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.03.2022 року відповідно до якого 09.03.2022 року о 13 год 40 хв. було затримано ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення;

- Протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.03.2022 року відповідно до якого 09.03.2022 року о 13 год 40 хв. було затримано ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та слідчий Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області у присутності понятих , за участі захисника ОСОБА_22 здійснив обшук затриманої особи під час якого у ОСОБА_4 було виявлено грошові кошти в сумі 9500 грн. та мобільний телефон «Fly» в якому встановлена сімкарта з номером мобільного телефону абонента НОМЕР_1 , які зі слів ОСОБА_4 йому на зберігання передав після затримання ОСОБА_3 , якого затримано разом з ним та фототаблиця до протоколу ;

- Постанова про визнання речовим доказом грошових коштів в сумі 9500 грн. та мобільного телефону «Fly».

- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2022 року відповідно до якого в присутності понятих потерпілий ОСОБА_8 на запитання слідчого чи впізнає він серед пред`явлених йому осіб особу, яка причетна до заволодіння його грошовими коштами, заявив, що він впізнає особу під номером № 1, яка разом з іншою особою була присутня при нападі на нього, та своїми діями і поведінкою сприяла скоєнню злочину, не намагаючись його припинити , за загальними обрисами обличчя. Серед осіб, які пред`являлися для впізнання під номером № 1 знаходився ОСОБА_4

-Відеозапис пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2022 року, який було відтворено у судовому засіданні в ході судового розгляду справи за участі сторін;

Cуд бере до уваги, що відеозапис є допоміжним засобом фіксації результатів слідчої дії.

- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2022 року відповідно до якого в присутності понятих потерпілий ОСОБА_8 на запитання слідчого чи впізнає він серед пред`явлених йому осіб особу, яка причетна до заволодіння у нього грошовими коштами, заявив, що він впізнає особу під номером № 4, саме ця особа збила його з ніг, відібрала у нього 10 400 гривень, які були в нагрудному кармані майки, під світером, за загальними рисами обличчя. Серед осіб, які пред`являлися для впізнання під номером № 4 знаходився ОСОБА_3

-Відеозапис пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2022 року, який було відтворено у судовому засіданні в ході судового розгляду справи за участі сторін;

Cуд бере до уваги, що відеозапис є допоміжним засобом фіксації результатів слідчої дії.

- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року відповідно до якого впізнання почато о 08 год. 45 хв. та відповідно до якого в присутності понятих свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених осіб на фотознімках впізнав особу під фото № 2 , як таку, яка разом з іншою особою 09.03.2022 біля 10 год. 00 хв. по вул. Артемовського утримувала на землі третю особу, яка явно відбивалась від двох нападників , які відібрали гроші і почали втікати від третьої , яка бігла за ними з криками повернути гроші. Особу впізнав за сукупністю ознак: ромська народність, загальні риси обличчя, бачив не вперше. Впізнання провів слідчий Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_24 . Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року за участю свідка ОСОБА_15 на фото № 2 зображений ОСОБА_3

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року відповідно до якого впізнання почато о 08 год. 55 хв. та відповідно до якого в присутності понятих свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених осіб на фотознімках впізнав особу під фото № 1 , як таку, яка разом з іншою особою 09.03.2022 біля 10 год. 00 хв. по вул. Артемовського утримувала і обшукувала третю особу, яка відбивалась від двох нападників , одним з яких і була особа під № 1, яка як зрозумів свідок відібрала разом з напарником гроші від третьої особи та втікала від переслідування третьої. Особу впізнав за сукупністю ознак: ромська народність, загальні риси обличчя, бачив особу і раніше неодноразово. Впізнання провів слідчий Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_24 . Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року на фото № 1 зображений ОСОБА_4

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року відповідно до якого в присутності понятих свідок ОСОБА_25 серед пред`явлених осіб на фотознімках впізнав особу під фото № 1 , як одного з нападників на лежачого від якого в подальшому втікав, явно відібравши у нього грошові кошти , які потерпілий благав повернути йому, доганяючи його. Особу впізнав за сукупністю ознак: ромська народність, загальні риси обличчя. Впізнання провів слідчий Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_24 . Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року на фото № 1 зображений ОСОБА_4

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року відповідно до якого в присутності понятих свідок ОСОБА_25 серед пред`явлених осіб на фотознімках впізнав особу під фото № 4 , як одного з тих двух нападників на лежачу особу, від якої в подальшому втікав , явно відібравши у неї грошові кошти, які той лежачий наздоганяючи їх просив повернути. Особу впізнав за сукупністю ознак: ромська народність, загальні риси обличчя. Впізнання провів слідчий Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_24 . Відповідно додовідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року за участю свідка ОСОБА_25 на фото № 4 зображений ОСОБА_26

-Протокол проведення слідчого експерименту від 10.03.2022 року відповідно до якого слідчим проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 , понятих, 10 березня 2022 року в ході якого потерпілий ОСОБА_8 відтворив всі обставини та умови вчиненого відносно нього кримінального правопорушення . Вказав місце де його повалили на землю і відібрали гроші і мобільний телефон. Вказав напрямок в якому побігли оба нападники , коли піднялись на ноги. Протокол підписано слідчим, потерпілим ОСОБА_8 , понятими. Під час слідчої дії здійснювалась відеофіксація даної слідчої дії цифровою відеокамерою марки «Panasonic» із збереженням інформації на мікро CD - носій;

Відеозапис слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_8 , який було відтворено у судовому засіданні в ході судового розгляду справи за участі сторін, відповідно до якого останній відтворив всі обставини та умови скоєння відносно нього кримінального правопорушення.

Cуд бере до уваги, що відеозапис є допоміжним засобом фіксації результатів слідчої дії.

- звіт про оцінку № 89-03-222 від 23.03.2022 року відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Fly», з урахуванням ознак зносу, станом на 09.03.2022 р. склала 600,00 грн. з ПДВ.

Аналізуючи вищезазначені письмові докази, досліджені в ході судового розгляду , зокрема протоколи слідчих дій, суд визнає їх належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України

Окрім того, суд зазначає, що вимоги до оформлення протоколу, який фіксує хід і результати проведення процесуальної дії визначені в ст. 104 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюютьнаявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 статті 86 КПК України передбачено, що доказ вважається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, досліджені письмові докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України , а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87,99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, дослідженими доказами в їх сукупності підтверджуються , як дата, час, місце, так і спосіб вчинення злочину, тобто обставини встановлені ст.91 КПК України. При цьому , надані у ході судового розгляду показання свідків та показання потерпілого в порядку ст.225 КПК України кореспондуються з даними відображеними у протоколах , письмових доказах та узгоджуються між собою цілком і повністю в повній мірі.

Отже, суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Стороною захисту в судовому засіданні заявлено про недопустимість доказів, а саме протоколів пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 10.03.2022 року відповідно до якого слідчим проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 , оскільки такі слідчі дії були проведені без участі захисників .

Сторона захисту вважає, що оскільки пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року та слідчий експеримент від 10.03.2022 року відповідно до якого слідчим проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 проведені без участі захисників, результати цих слідчих дій є недопустимими доказами.

Надаючи оцінку з точки зору належності та допустимості зазначених доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Згідно із ч. 2 цієї статті зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, вказані докази, а саме протоколи пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022 року та протокол проведення слідчого експерименту від 10.03.2022 року відповідно до якого слідчим проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 , на предмет допустимості, суд зазначає наступне.

За змістом статей 86-87 КПК України, ключовою умовою визнання доказів недопустимими є встановлення факту їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому, зібрані таким шляхом докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення, оскільки це порушує право особи на справедливий судовий розгляд.

Перевірка доказів на їх допустимість є однією з найважливіших гарантій забезпечення прав і свобод людини в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. З огляду на це, суд має детально аналізувати надані сторонами докази на предмет їх допустимості.

За статтею 228 КПК передбачено порядок пред`явлення особи для впізнання

Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 228 КПК за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

За приписами ч. 1 ст. 228 КПК перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Зі змісту протоколів пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками від 10 березня 2022 року убачається, що слідчий у період часу, який зазначений у протоколах, у присутності двох понятих, яким відповідно до статей 11, 13, 15, 66, 223 КПК роз`яснені їхні права й обов`язки, провів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Перед пред`явленням особи для впізнання слідчий з`ясував у свідка ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_25 чи можуть вони впізнати особу, опитав про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу.

Ці факти зафіксовано в протоколах, кожен з яких підписаний свідком, попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань за ст. 385 КК і за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК, а також понятими. Зауважень та доповнень до протоколу від учасників слідчої дії не надходило.

Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи.

Так, пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками, а також слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 відбувалися за участі понятих.

Про те, що участь захисника не обов`язкова під час пред`явлення особи до впізнання Верховний Суд зазначав у постановах від 22 лютого 2022 року у справі №165/796/18, провадження № 51-610км19; від 14 вересня 2021 року № 164/154/20, провадження № 512529км21.

Таким чином, за обставин цієї справи, суд вважає, що проведення за участі свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_25 таких слідчих дій, як пред`явлення особи до впізнання за фотознімками без участі захисника не є істотним порушенням вимог КПК, оскільки присутність чи відсутність захисника під час цих слідчих дій, жодним чином не змогла позначитись на її змісті.

Окрім того, за обставин цієї справи, суд вважає, що проведення за участі потерпілого таких слідчих дій, як слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 , без участі захисника не є істотним порушенням вимог КПК, оскільки присутність чи відсутність захисника під час цих слідчих дій, жодним чином не змогла позначитись на її змісті.

Загальна мета пред`явлення для впізнання полягає в отриманні доказів, які являють собою висновок одного з учасників процесу про результати проведеної ним ідентифікації тотожність, схожість або відмінність осіб чи речей, представлених для ознайомлення, з ознаками, що збереглися в його пам`яті.

За змістом ст. 228 КПК Українипред`явлення особи для впізнання - це самостійна слідча дія, яку проводять з метою встановлення тотожності, подібності або відмінності наданої для спостереження і сприйняття особи з тими, яких свідок, потерпілий, підозрюваний або обвинувачений сприймав як очевидець за певних обставин розслідуваної події. Про проведення пред`явлення до впізнання складається протокол згідно з вимогами КПК України. Вказана норма закону не передбачає обов`язкової участі захисника.

Така позиція суду, узгоджується з позицією Верховного Суду, зокрема викладеною у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 164/154/20 та у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 165/796/18.

Вимога присутності адвоката в ході пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками та вимога присутності адвоката в ході проведення слідчого експеримента за участі потерпілого , не передбачена положеннями КПК, Конституції України чи міжнародних договорів України.

З огляду на викладене, Суд не знаходить підстав вважати, що пред`явлення свідкам ОСОБА_15 та ОСОБА_25 особи для впізнання за фотознімками та слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 , які відбувалися за участі понятих проведено з порушенням вимог ст. 228 КПК.

На цих підставах Суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість зазначених доказів .

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку, що протоколи пред`явлення свідкам особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2022, а також слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_8 від 10.03.2022 року є допустимими доказами, оскільки вони отримані з дотриманням вимог ст.ст. 223, 228 КПК України, а тому суд бере їх до уваги при ухваленні вироку.

Що стосується відмови суду у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик у судове засідання потерпілого ОСОБА_8 , який був допитаний слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України на досудовому розслідуванні, то суд посилається на те, що потерпілий був допитаний у суді слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України за участі обвинувачених і їх захисників, та у них була можливість ставити питання перед потерпілим , допит вказаної особи відображений у журналі судового засідання від 11.03.2023 року та відеозапис допиту вказаної особи був відтворений в ході судового розляду , а відтак необхідність у виклику потерпілого у судове засідання для допиту відсутня.

Що стосується аргументів сторони захисту про те, що звіт про оцінку № 89-03-222 від 23.03.2022 року відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Fly», з урахуванням ознак зносу, станом на 09.03.2022 р. склала 600,00 грн. з ПДВ є недопустимим доказом , оскільки не передбачено нормами КПК України, суд посилається на наступне.

За змістом п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 1-3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження, що здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Суд за приписами ч. 2 ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом. Змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів, доведення перед судом переконливості й обґрунтованості власних тверджень і доводів щодо висунутого обвинувачення є однією із засад кримінального провадження згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Таким чином, виходячи із законодавчих норм, обвинувачений та його захисник наділені можливістю активно реалізувати свої права, в тому числі у разі наявності обґрунтованих підстав ставити під сумнів правильність визначення розміру заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Стороною захисту дієвості зазначених гарантій у цьому кримінальному провадженні під сумнів не поставлено. Водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження, у сторони захисту не виникало сумніву в достовірності даних, указаних у звіті про оцінку майна, клопотань про призначення відповідної експертизи для визначення вартості майна в суді не заявлялось, а також не вживалось інших процесуальних заходів щодо обґрунтування іншого розміру заподіяної шкоди потерпілому, а тому доводи є безпідставними.

Водночас, суд зазначає, що сторона захисту під час судового провадження не оспорювала вартість викраденого майна , не зазначала, що ця вартість є більшою чи меньшою , ніж встановлено органом досудового розслідування і не порушувала питання про необхідність призначення у звязку з цим товарознавчої експертизи, клопотань про призначення відповідної експертизи в суді не заявляла.

В окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, на яку є роздрібна ціна, чи проведення інших арифметичних розрахунків, тощо), (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 676/1504/18 від 01квітня 2021 року)

Таким чином, проаналізувавши вищенаведене та дослідивши в судовому засіданні вказані докази, суд дійшов висновку, що вони спростовують доводи сторони захисту.

Водночас ,суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

На підставі аналізу доказів, виходячи з конкретних обставин провадження, встановлених під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що діям обвинувачених, притаманні ознаки попередньої змови, адже дії нападників охоплювалися єдиним умислом, вони разом діяли узгоджено відповідно до відведеної кожному з них ролі. Зокрема, спочатку ОСОБА_3 підійшов до потерпілого. Обвинувачені відкрито заволоділи належним потерпілому мобільним телефоном, та грошовими коштами.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення та захисту, а також досліджені всі докази надані учасниками кримінального провадження.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 84 КПК України:

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому нимКодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюютьнаявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів Суд як правило застосовує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Заслухавши покази обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відтворивши показання потерпілого допитаного в порядку ст. 225 КПК України, заслухавши покази свідків, перевіривши надані стороною обвинувачення докази, оцінюючі кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів -з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України у відповідності до критерія доведеності вини " поза розумним сумнівом".

Окрім того, у відповідності до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Отже, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті ст. 94 КПКз точки зору належності, допустимості й достовірності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 вказаного Кодексуобставини, що належать до предмета доказування, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеним висунуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення за ч.4 ст. 186 КК України.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, який передбачено цим Кодексом.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого , який вчинив кримінальне правопорушення ,відповідальність за яке передбачена КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності із законом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_27 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

При призначенні кожному з обвинувачених виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року " Про практику призначення кримінального покарання" , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, вчинені умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, не працює та суспільно-корисною працею не займається, звертався по медичну допомогу у КНП « Закарпатський обласний медичний центр асихічного здоров`я та медицини залежностей» та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працює та суспільно-корисною працею не займається, на психіатричному та фтизіатричному диспансерному обліку не перебуває та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції частини вказаної статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 09.03.2022 року тобто в період іспитового строку, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2020 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 остаточного покарання у виді позбавлення волі на певний строк суд враховує вирок Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2020 р. яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком три роки та призначає покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2020 року

Підстав для застосування до ОСОБА_3 вимог ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає з огляду на особу обвинуваченого, який скоїв нове кримінальне правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та попередження нових кримінальних правопорушень.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 09.03.2022 року о 13 год. 40 хв..

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 09.03.2022 року о 13 год. 40 хв..

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченим терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , строк їх попереднього ув`язнення у період з 09.03.2022 року по день набрання даного вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.11.2023 щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 18.01.2024 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 ( сім) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за цим вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2020 року остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років та 1 ( один) місяць .

Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, з 09.03.2022 року о 13 год. 40 хв..

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 09.03.2022 року , (затримання на підставі ст. 208 КПК України) до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 ( сім) років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання, з 09.03.2022 року о 13 год. 40 хв..

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 09.03.2022 року , (затримання на підставі ст. 208 КПК України) до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 ч. 5 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2022 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК України строком на два роки , виконувати самостійно.

Речові докази у кримінальному провадженні :

- грошові кошти в сумі 9500 гривень та мобільний телефон «Fly», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити останньому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1 .