Справа №523/1993/19
Провадження №1-кп/523/485/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року Суворовський районний суд м.Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в присутності обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_12 , в інтересах ОСОБА_16 , про скасування арешту на майно накладеного ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області 27.07.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2018 року слідчим суддею Іллічівського міського суду Одеської області було розглянуто клопотання слідчого Чорноморського ВП Овідіопольського ОП ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Іллічівськові міської прокуратури Одеської області, та накладено арешт на майно яке було вилучене 25.07.2018 у Шайхутдінова під час його затримання в порядку ст.208 КПК України, а саме: посвідчення НОМЕР_1 посвідчення УБД серії НОМЕР_2 ; зарплатна карта Ощадбанк НОМЕР_3 ; зв`язка ключів з трьома ключами; дозвіл на зброю № НОМЕР_4 ; посвідчення НОМЕР_5 ; службове посвідчення поліції ТО№000078; записна книжка; мобільний телефон «Самсунг» з сім картою; мобільний телефон «Хсиоми» з двома сім картками; військовий квиток МО НОМЕР_6 ;пістолет НОМЕР_7 з 8 патронами; пістолет ПМР 9 мм ХКРМ 7890 з 8 патронами.

Також вказаною ухвалою суду був накладений арешт: на автомобіль «Volkswagen Transporter» білого кольору держ.номер НОМЕР_8 (номер кузову НОМЕР_9 ), який належить ОСОБА_16 ,; звязку ключів до вказаного автомобілю; свідоцтво на транспортний засіб НОМЕР_10 .

Захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_16 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_16 , підтримав подане клопотання в повному обсязі, посилаючись на ті ж підстави, що висвітлені в останньому, прокурор заперечував проти задоволення клопотання, в той же час зазначив, що вищевказаний автомобіль та вилучені речі є речовим доказом, тому просив відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись із клопотанням, керуючись ст.170-173 КПК України, приходить до висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню на підставі слідуючого.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 170 ч.11 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно ст.170 ч.2 п.1, ч.3 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте згідно п.2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки автомобіль є речовим доказом в справі, суд вважає за необхідне залишення його арешту для забезпечення зберігання речового доказу. Проте, оскільки з майном проведені всі необхідні слідчі та експертні дії, суд не вбачає підстав для подальшого застосування заборони розпорядження та користування автомобілем, оскільки мета вказаної заборони - збереження імовірних слідів злочину та фіксування їх експертом - на цей час досягнута.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_16 , про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.07.2018 року - відмовити.

Автомобіль «Volkswagen Transporter» білого кольору держ.номер НОМЕР_8 (номер кузову НОМЕР_9 ), який належить ОСОБА_16 ,; звязку ключів до вказаного автомобілю; свідоцтво на транспортний засіб НОМЕР_10 , повернути за належністю ОСОБА_16 під зобов`язання відповідального зберігання, та з можливістю використання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3