Справа № 496/7113/23
Провадження № 1-кс/496/148/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання т.в.о. слідчого СВ Одеського РУП №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник, Одеського району, Одеської області, громадянина України, із базовою середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимий, за матеріалами кримінального провадження №0000769 від 14.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотання, в якому просив суд продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Своє клопотання т.в.о. слідчого мотивував тим, що 13.10.2023 року у вечірню пору доби ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на той час в стані алкогольного сп`яніння, прибув до свого помешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому останній спільно проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двома малолітніми дітьми та своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Прибувши до своєї оселі ОСОБА_5 вирішив надалі розпивати спиртні напої у себе в дома, для чого останній одразу направився на кухню свого будинку, в якому він проживав разом із дружиною. Виявивши відсутність у холодильнику раніше придбаної ним пляшки горілки для власного споживання, останній впевнивши себе у тому, що вище вказаний алкогольний напій могла забрати лише його мати ОСОБА_8 , яка зловживала спиртними напоями, одразу направився до окремого будинку в якому вона проживала, для подальшого з`ясування між ними стосунків. Підійшовши до вище вказаного будинку, ОСОБА_5 виявив свою матір сидячою біля порогу будинку. Підійшовши до останньої, ОСОБА_5 одразу почав в грубі, нецензурні формі висловлювати на її адресу свої погрозливі вимоги стосовно негайного повернення йому вище вказаного алкогольного напою. На ґрунті висловлення припущень ОСОБА_5 щодо викрадення ОСОБА_8 , купленої ним пляшки горілки, між останніми одразу розпочалась словесна перепалка, яка невдовзі переросла у конфлікт, в ході якого опоненти почали брутально висловлюватися на адресу один одного, тим самим умисно ображаючи честь та гідність один одного.

В ході раптово виниклого конфлікту у ОСОБА_5 у раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення своїй матері ОСОБА_8 , тяжких тілесних ушкоджень. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , в наступному діючи умисно, протиправно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я людини, передбачаючи суспільно небезпечний характер свої дій та бажаючи настання їх протиправних наслідків, бажаючи умисно спричинити свої матері ОСОБА_8 , тяжкі тілесні ушкодження, знаходячись на незначній відстані від сидячої на землі ОСОБА_8 , розташувавшись навпроти останньої, будучи повернутим до неї обличчям, раптово почав наносити ОСОБА_8 , багаточисленні, нищівні удари кулаками обох рук та ступнями ніг у взутті по голові, верхнім кінцівка та тулубу останньої. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 впала на землю, закривши голову руками та більше не чинила жодного опору. Після того, як ОСОБА_8 впала на землю та перестала чинити жодний опір, ОСОБА_8 , не відступаючи від реалізації свого злочинного плану, надалі продовжив наносити останній багаточисленні удари кулаками обох рук та ступнями ніг у взутті по голові, верхнім кінцівка та тулубу, в наслідок чого ОСОБА_8 втратила свідомість. В подальшому ОСОБА_5 , з метою укриття своїх злочинних дій, щоб вони не стали помітними для його сусідів, почав затягувати свою непритомну матір до приміщення її будинку в якому вона проживала. Затягнувши матір у середину, ОСОБА_5 надалі продовжив наносити останній багаточисленні удари кулаками обох рук та ступнями ніг у взутті по голові, верхнім кінцівка та тулубу, а також наніс останній удар невідомим тупим предметом по голові.

З метою укриття своїх злочинних дій, не бажаючи бути притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 після нанесення ним вище вказаних тілесних ушкоджень своїй матері одразу забрав у своєї дружини її мобільний телефон, щоб та не викликала карету швидкої медичної допомоги та зателефонувала до поліції. Після нанесення вище вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_5 пішов спати до себе в будинок, а ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці.

За результатами досудового розслідування, 15.10.2023 року по даному факту ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

11.12.2023 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зважаючи на складність кримінального провадження, значний об`єм слідчих дій, які необхідно провести у кримінальному провадженні з метою з`ясування обставин, що підлягають доказуванню, заступнику керівника Біляївської окружної прокуратури Одеської області слідчим скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 15.03.2024 року. Ухвалою Біляївський районний суд Одеської області від 11.01.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000769 від 14.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України до 15.03.2024 року.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання. При цьому посилалася на те, що її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, також в нього на утриманні двоє малолітніх дітей, він один годувальник в сім`ї. Крім того, оскільки пред`явлена підозра прокурора не обґрунтована та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, захисник просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання та змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт за місцем реєстрації підозрюваного для надання можливості працювати.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», №48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: оглядом місця події від 14.10.2023 за адресою: АДРЕСА_1 ; оглядом трупа гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приміщені секційного залу відділу судово-медичного дослідження трупів ЦМРВ № 2 КУ «ООБСМЕ», що за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Генерала Глебова, 13; допитом в якості свідка гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; допитом в якості свідка гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; допитом в якості свідка гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; допитом в якості свідка гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; допитом в якості свідка гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; затриманням в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; допитом в якості свідка гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; проведенням слідчого експерименту за участю свідка гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконний вплив підозрюваного на потерпілу сторону, свідків, експертів, спеціалістів у вказаному кримінальному провадженні з метою викривлення фактичних обставин вчиненого злочину.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання та перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінальної відповідальності та дії перераховані в ч.1 ст. 177 КПК України, тим самим перешкоджати всебічному, повному і неупередженому проведенню досудового розслідування, так як останній офіційно не працює, офіційного джерела доходу не мав і не має, в сукупності усе вищесказане підтверджує та встановлює наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо усного клопотання захисника ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - не має.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є цілком обґрунтованими, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання т.в.о. слідчого СВ Одеського РУП №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів, а саме з 11.01.2024 року до 10.03.2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.01.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1