Провадження № 1-кп/947/400/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001199 від 15.10.2020 року відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, працює ФОП, раніше не судимого, знятий з реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засіб зв`язку: НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 15.10.2020, приблизно об 11:53 год., у світлий час доби, ОСОБА_12 керуючи автомобілем «BMW I3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по крайній правій смузі проїзної частини вул. Фонтанська дорога, з боку вул. Костанді в напрямку вул. Дмитра Донського в Київському районі м. Одеси, зі швидкістю близько 112 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4., 12.9. б) «Правила дорожнього руху» України (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306), далі Правила, якими передбачено:

п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

п.12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

У подальшому, в`їхавши на проїзну частину вул. Ляпідевського, на якій організовано односторонній рух транспортних засобів і проїзна частина складається з трьох смух для руху транспортних засобів в одному напрямку, водій ОСОБА_12 на керованому ним автомобілі «BMW I3», не зменшуючи швидкості, наближався до нерегульованого перехрестя з другорядними дорогами вул. Фонтанська дорога і пров. Ванний.

Маючи реальну і об`єктивну можливість здійснювати рух на автомобілі із дозволеною швидкістю у межах населеного пункту, тобто не більше 50 км/год, в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б) Правил, якими передбачено:

п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

ОСОБА_12 не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на її зміну, у вигляді автомобіля «RENAULT SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який виїхав з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя з головною дорогою вул. Ляпідевського, яке став перетинати в напрямку пров. Ванний, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «BMW I3», і якого ОСОБА_12 мав об`єктивну та реальну можливість своєчасно виявити, у порушення вимог п. 12.3. Правил, відповідно до якого:

п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити

заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу

або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної та допустимої, а діючи з необережності у виді кримінальної противоправної самовпевненості, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із зазначеною вище швидкістю, яка більші ніж вдвічі перевищувала допустиму на даній ділянці дороги, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом та своєчасно і відповідно реагувати на зміни дорожньої обстановки, не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху аж до зупинки автомобіля, хоча при здійсненні руху із дозволеною швидкістю мав об`єктивну і реальну можливість своєчасно зупинити керований ним автомобіль «BMW» в межах своєї смуги руху до місця перетину траєкторії руху автомобіля «RENAULT», та допустив зіткнення передньою частиною кузова керованого ним автомобіля з правою бічної стороною кузова автомобіля «RENAULT».

Внаслідок зазначеної ДТП пасажир автомобіля «RENAULT» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження: а) закрита травма голови та шиї: синець верхнього повіка лівого ока; перелом нижньої шелепи справа поміж 4-м і 5-м зубами; забійні рани на червоній каймі нижньої губи справа в проекції 1-го і 3-го зубів; садно в ділянці правої виличної дуги; множинні розриви лівої вушної раковини; крововиливи під м`яку мозкову оболонку обох лобових часток; розрив зв`язкового апарату поміж 1-м і 2-м хребцями шийного відділу з переломом зуба 2-го шийного хребця та розміжченням спинного мозку; б) закрита травма тулуба: переломи 2-10-го правих ребер по середньо ключичній лінії; переломи 1-12-го правих ребр по лопатковій лінії з розривами пристінкової плеври; перелом 2-12-го лівих ребр поміж середньо ключичною та задньою пахвовою лініями; переломи 1-12-го лівих ребр поміж лопатковою та навколохребцевою лініями з розривами пристінкової плеври; перелом обох гілок правої лобкової кістки; розрив правого крижо-клубового з`єднання; надриви та розриви легень; розриви печінки та селезінки; крововиливи біля судинних ніжок обох нирок; в) закрита травма кінцівок: два синця в ділянці правого колінного суглоба; множинні синці в ділянці лівого колінного суглоба, які утворилися одночасно по одному механізму в результаті дорожньо-транспортної пригоди від дії частин салону автомобіля та дорожнього покриття та складають єдиний комплекс поєднаної травми і оцінюються у сукупності, за критерієм небезпеки для життя, по відношенню до живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_14 знаходиться у прямому причинному зв`язку з вищевказаними тілесними ушкодженнями, а безпосередньою причиною смерті з`явився шок.

Допущенні водієм ОСОБА_12 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.3., 12.4., 12.9. б) «Правила дорожнього руху» України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_14 .

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 15.10.2020, приблизно об 11:53 год., він керуючі автомобілем «BMW I3» наближався на великої швидкості до нерегульованого перехрестя з другорядними дорогами вул. Фонтанська дорога і пров. Ванний, та допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT», внаслідок чого водій автомобіля «RENAULT» загинув. Він засуджує свою протиправну поведінку, щиро кається у вчиненому, в повному обсязі відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілим, просив суворо його не карати та не застосовувати додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з тим, що його робота пов`язана з перевозками, та на його утриманні малолітня дитина, яку необхідно возити до шкоди, гуртки, лікарню.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_12 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_12 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_12 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії зач. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, відшкодування в повному обсязі матеріальної та моральної шкоди потерпілим.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, працює ФОП, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність підстав які обтяжують покарання, висловив жаль с приводу вчиненого, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, відшкодував в повному обсязі матеріальну та моральну шкоду потерпілим, відсутність у потерпілих вимог матеріального характеру, думку потерпілих щодо призначення м`якого покарання, та приймаючі до уваги що ОСОБА_12 вчинив не умисний злочин, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_12 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при вирішенні питання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Суд, враховуючи думку прокурора, потерпілих,захисника, обвинуваченого, які просили не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_12 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також приймає до уваги те, що робота обвинуваченого ОСОБА_12 пов`язана з використанням транспортного засобу, він є єдиним годувальником сім`ї, у якій є вагома потреба у використанні транспортного засобу для потреб сім`ї, членів якої необхідно доставляти в медичні заклади та інші соціальні служби, що є життєво необхідним та приходить до висновку за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_11 надали до суду письмову заяву, з якої вбачається,що обвинувачений ОСОБА_12 в повному обсязі відшкодував кожній потерпілій матеріальну та моральну шкоду, потерпілі просили призначити обвинуваченому м`яке покарання, розглянути справу за їх відсутністю.

Враховуючи наявність письмової заяви від потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_12 , суд вважає необхідним залишити без розгляду цивільні позови заявлені потерпілими до обвинуваченого ОСОБА_12 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати у загальному розмірі 31 445 гривень 60 копійок на залучення експертів стягнути зі ОСОБА_12 частково, а саме: у розмірі 50 відсотків, із розрахунку, що вироком Київського районного суду міста Одеси від 01.02.2022 року зі ОСОБА_13 стягнуто на користь держави 15 722 (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.128,129, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) років без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_12 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати по справі у загальному розмірі в сумі 31 445 гривень 60 копійок за залучення експертів стягнути з ОСОБА_12 на користь держави частково у розмірі 50%, що складає 15 722 (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 80 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.10.2022 року на автомобіль марки «BMW I3», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речовій доказ: автомобіль марки «BMW I3», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути за належністю власнику.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про стягнення зі ОСОБА_12 моральної шкоди у розмірі 150 000 гривень, залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_15 про стягнення зі ОСОБА_12 моральної шкоди у розмірі 250 000 гривень, та стягнення з ТОВ «ГАРДІАН» матеріальної шкоди у розмірі 22 680 гривень 20 копійок, залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1