Провадження №11-сс/801/677/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року,

якою задоволено клопотання слідчої, продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 грудня 2023 року (включно)

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, який перебуває на території України на підставі посвідки на постійне місце проживання, уродженця міста Усть-Камчатськ, Камчатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.355 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчої мотивовано тим, що Відділом поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000648 від 23.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України

Так, 26.09.2023 до підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею Вінницького міського суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.11.2023.

У вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

- незаконний вплив підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_7 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов.

- продовження злочинної діяльності, оскільки раніше засуджувався за умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, відбував реальну міру покарання, однак, на шлях виправлення не став, і знову скоїв аналогічний злочин.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року - задоволено клопотання слідчої. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 грудня 2023 року (включно). Ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 діє до 24 грудня 2023 року.

Прийняте рішення мотивовано тим, що слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовження вчинення злочинів, здійснення незаконного впливу на свідків, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

Також, судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою.

Суд звертає увагу на те, що зміна кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 4 ст. 189 на ч. 2 ст. 355 КК України та відповідно зміна підозри не спростовує ту обставину, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду від 26.09.2023 не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_7 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

З огляду на викладене слідчий суддя вважав за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 грудня 2023 року (включно).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчої, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту (з 22 год.00 хв. до 06 год.00 год) за адресою: АДРЕСА_3 . У випадку, якщо колегія суддів дійде до висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу в виді домашнього арешту захисник просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі від одного до двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто від 2684 грн. до 53680 грн.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що підозра, яка оголошена ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 355 КК України, є необґрунтованою, тому для продовження строків тримання під вартою відсутні будь-які законні підстави. У порушення вимог п.1 ч.3 ст.199 КПК у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, як і в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, відсутній виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою. Поміж іншого, зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Також звертає увагу на те, що судом не враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, працює адміністратором на станції технічного обслуговування (СТО) за адресою: м. Вінниця, вул. Батозька, 2Ф, має незадовільний стан здоров?я, хворіє на ВІЛ та потребує належних умов лікування, у зв?язку з цим для підтримання стану здоров?я змушений лікуватися дорогими ліками, проживає разом з матір`ю, яка офіційно винаймає житло.

За таких обставин захисник вважає, що нічний домашній арешт є альтернативою триманню під вартою та за даних обставин міг би забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігти будь-яким ризикам. Разом з цим, у апеляційній скарзі захисник також зазначає про можливість визначення розміру застави підозрюваному, яка б була альтернативним запобіжним заходом, у разі якщо суд дійде до висновку про неможливість застосування нічного домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , просили її задовольнити та застосувати запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді нічного домашнього арешту або визначити розмір застави від одного до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто від 2684 грн. до 53680 грн.

Прокурор ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою, тому просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення. Разом з тим, щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави покладався на розсуд суду.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, а щодо визначення розміру застави, то покладався на розсуд суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

За правилами ч.1 ст. 404 КПК (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя в цілому дотримався викладених вище положень кримінального процесуального закону, який регламентує обґрунтованість продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, наявністю обставин, які вказують на те, що ризики, передбачені п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК не зменшились та не відпали, тяжкістю покарання, що може загрожувати підозрюваному в разі визнання його винуватим. Слідчий суддя також врахував особу підозрюваного та неможливість завершення досудового розслідування з об`єктивних причин.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що ж стосується доводів захисника про необґрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, то апеляційний суд зазначає наступне.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена усправі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_7 конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_7 у скоєному, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість,оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

За наведених підстав, доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри та відсутність доказів, які свідчать про можливу причетність ОСОБА_7 до інкримінованого правопорушення, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та долучені до клопотання слідчого вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра можливої причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому дій.

Апеляційний суд також визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК, а клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, яке було вчинено ОСОБА_7 , згідно з підозрою, та усвідомлюючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, є ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації, який перебуває на території України на підставі посвідки на постійне місце проживання, а тому може безперешкодно покинути територію України, оскільки на нього не поширюється обмеження заборони виїзду для чоловіків під час дії воєнного стану.За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Відповідно, перебуваючи на волі ОСОБА_7 матиме змогу вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки існує велика імовірність того, що не перебуваючи під дією запобіжного заходу, який буде ґарантувати належну поведінку підозрюваного, останній зможе створити умови та обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4ст. 95 КПК). Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Доводи сторони захисту про відсутність вказаного ризику, оскільки прокурором та слідчим не надано відомостей вчинення ОСОБА_7 такого тиску, можуть вказувати лише на те, що такий ризик міг бути попереджений шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та постійне місце роботи, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, згідно з підозрою, вони не стали для нього стримуючим фактором. Водночас, встановлені дані про особу підозрюваного самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. При цьому, згода підозрюваного та його захисника на залишення йому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків.

Приймаючи до уваги викладене вище, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують обрання саме такого виду запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 хворіє на ВІЛ, не може триматися в умовах ізоляції, апеляційний суд також відхиляє, оскільки відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особам, які утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. Натомість будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 перешкоджає його перебуванню в умовах СІЗО стороною захисту не надано ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд роз`яснює право підозрюваного ОСОБА_7 подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу, а також право оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації слідчого ізолятору ДУ «Вінницька УВП (№1)» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень підозрюваного, в тому числі, стосовно стану здоров`я. Зрештою матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, на вказані вимоги закону слідчий суддя під час постановлення ухвали належним чином не звернув уваги. Так, постановляючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не обґрунтував неможливість визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 .

Апеляційний суд зазначає, що тяжкість вчиненого правопорушення, його наслідки та можливе призначення ОСОБА_7 у майбутньому покарання, навіть у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально в місцях несвободи, не повинно перетворюватися та розцінюватися стороною обвинувачення чи слідчим суддею, судом на завчасне відбування покарання без можливості визначення підозрюваному, який тривалий час перебуває під вартою, альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , його майновий і сімейний стан, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень. На переконання апеляційного суду, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі, якщо останній не буде виконувати покладені на нього судом обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. А сторона обвинувачення має право звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи вимоги п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчої та продовжити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.12.2023 включно, з визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.4 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року стосовно підозрюваного ОСОБА_7 - скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчої задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 грудня 2023 року (включно), з визначенням розміру застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утриматись від спілкування із потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорта) для виїзду за кордон, інші документи, що дають таке право на виїзд з України.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4