Справа № 591/4319/22
Провадження № 1-кп/591/533/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002978 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна, Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, пенсіонера, одруженого, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2021 року близько 09:20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Хонда», н.з. НОМЕР_1 та рухався по вул. Сергія Табали в напрямку вул. Харківська в м. Суми, де, в районі буд. 100 по вул. Сергія Табали, знехтувавши безпекою дорожнього руху, перед початком обгону іншого транспорту не переконався в тому, що зустрічна смуга руху, на яку він мав намір виїхати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на неї та допустив зіткнення з автомобілем «Шкода», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався назустріч, та допустив зіткнення з останнім, внаслідок чого пасажир автомобіля «Шкода» ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дужки С1 без зміщення, які кваліфікуються як тяжкі.

Водій ОСОБА_6 допустив порушення вимог пп. «а» п. 2.9, п. 11.3, пп. «в», «г» п. 14.2 , Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., якими передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; перед початком обгону водій повинен переконатися зокрема в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, а після обгону він зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п. 11.3, пп. «в», «г» п. 14.2 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що наступили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно він вчинив його за наведених обставин. Заявлені цивільні позови визнав фактично повністю, зазначивши про те, що витрати лікувального закладу, пов`язані з лікуванням потерпілої відшкодував повністю, а його діями спричинена моральна шкода потерпілій, з якою він намагався домовитись про її відшкодування, але остання не побажала цього (в вирішенні позову по заявленій моральній шкоді покладається на розсуд суду та вважає, що повинен її відшкодовувати).

Представник потерпілої цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підтримав, також підтвердивши, що сторона захисту пропонувала узгодити питання про відшкодування моральної шкоди, але потерпіла покладається в вирішенні цього питання на розсуд суду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істиності їх позиції, крім того, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого, дослідженням висновків судово-медичної експертизи (яким підтверджено заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, згідно обвинувачення), автотехнічної експертизи (яким підтверджено порушення обвинуваченим вказаних пунктів ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, а також наявність в діях іншого водія певних порушень ПДР України), дослідженням матеріалів цивільних позовів та матеріалів справи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286-1 КК України, оскільки він, як особа, що керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

До пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_6 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування заподіяних збитків, позитивну репутацію обвинуваченого.

Обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_6 суду не наведено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, є військовим пенсіонером, одружений, має двох неповнолітніх дітей на утриманні, є інвалідом 2-ї групи (внаслідок війни), має статус учасника бойових дій, характеризується позитивно як в побуті так і за місцем служби, має суттєві вади здоров`я, які потребують періодичного лікування.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини.

Беручи до уваги викладене та позитивні дані щодо особи обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, вік обвинуваченого, наявність у нього вад здоров`я, статусу учасника бойових дій, інвалідності, думку потерпілої сторони, яка не наполягала на позбавленні волі обвинуваченого, суд вважає, що основне покарання застережене в санкції статті є занадто суворим в контексті обставин події та особи обвинуваченого, виправлення якого, з урахуванням його позитивних даних на переконання суду можливе при застосуванні покарання згідно вимог ст. 69 КК України у виді штрафу з позбавленням права керування транспортом, оскільки саме це сприятиме досягненню мети провадження та може прискорити відшкодування збитків, про які буде йти мова згодом.

Вирішуючи питання призначення покарання в згаданий спосіб, з урахуванням введеного в країні воєнного стану, позитивної репутації обвинуваченого та відсутності доказів на підтвердження наявності у нього системних порушень ПДР України, суд вважає, що позбавлення волі ОСОБА_6 в цій ситуації не сприятиме його виправленню та подальшому відшкодуванню потерпілій стороні заподіяних збитків.

Провадження в справі в частині цивільних позовів КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» та Департаменту фінансів Сумської ОДА слід закрити, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, ч. 3 ст. 206 ЦПК України, оскільки обвинуваченим кошти в межах заявлених вимог сплачені позивачам, що підтверджено відповідними квитанціями, а позивачі відмовились від позовів.

Цивільний позов потерпілої (т. 1 а.с. 82), на думку суду підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, потерпілою стороною заявлений цивільний позов виключно в частині відшкодування моральних збитків в сумі 400000 гривень, а завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок ушкодження здоров`я та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, які є значними, їх характером, тривалістю лікування, а також вадами здоров`я зумовленими цим, що безумовно викликає болісні відчуття, страждання та призводить до значних змін в житті. Потерпіла впродовж певного часу після події проходила лікування та потребує відновлення здоров`я.

Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним кримінальним правопорушенням, на переконання суду, є сума коштів в 100000 гривень, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, тому цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд не може не врахувати і ту обставину, що водій іншого транспортного засобу, з яким відбулось зіткнення, керував ним будучи позбавленим такого права та, згідно згаданого вище висновку автотехнічного дослідження, в його діях також вбачається порушення ПДР України (визначити перебування в причинному зв`язку цих порушень з подією ДТП не видалось за можливе, проте суду не наведено підтвердження вичерпання засобів для доказування в цьому контексті).

Речові докази автомобілі належить залишити в користуванні володільців, зі скасуванням накладеного на них арешту, оскільки такі заходи були здійснені з метою збереження доказів і в подальшому їх застосуванні з цією метою відпала потреба.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором та пов`язані з проведенням експертних досліджень слід стягнути з обвинуваченого.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.

На підставі ст. 69, ч. 2 ст. 286-1 КК України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, керуючись ч. 3 ст. 206 ЦПК України, ст.ст. 127-129, 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання, згідно вимог ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Закрити провадження в справі в частині цивільних позовів КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» та Департаменту фінансів Сумської ОДА до ОСОБА_6 , в зв`язку з відшкодуванням збитків в цій частині та відмовою позивачів від позовів.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 100000 гривень.

Речові докази: носії інформації залишити в матеріалах провадження та у володільця, автомобілі «Хонада», н.з. НОМЕР_1 , та «Шкода», н.з. НОМЕР_3 залишити в користуванні володільців, зі скасуванням накладеного на них арешту в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 9885,28 гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1