29.01.2024
Справа № 642/4478/23
Провадження №1-кс/642/248/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001472 від 26.07.2023,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 , із клопотанням про скасування арешту з майна, в якому просив частково скасувати арешт, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, які були вилучені 05.08.2023 за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_8 АДРЕСА_1 , та які належать на праві власності ОСОБА_5 , шляхом повернення їх власнику, вказуючи, що гр. ОСОБА_5 є власником таких коштів, які він на підставі договору зберігання грошових коштів від 15.07.2023, укладеного із ОСОБА_8 , та акту прийому-передачі від 15.07.2023, передав їй на зберігання за адресою АДРЕСА_1 . Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 частково скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.08.2023, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, які були вилучені 05.08.2023 за місцем мешкання та реєстрації гр. ОСОБА_8 - АДРЕСА_1 , так як встановлено, що власником цих коштів є ОСОБА_5 , а також зобов`язано прокурора повернути вищезазначені кошти власнику майна. Кошти досі не повернуті. Крім того, прокурор у кримінальному провадженні зверталась з клопотанням про повторний арешт, зокрема, і цих грошових коштів, та передачу їх в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 було відмовлено в задоволенні такого клопотання. Ухвалою від 25.10.2023 Харківський апеляційний суд скасував ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 та повторно наклав арешт, зокрема, і на ці кошти, своє рішення про задоволення клопотання прокурора ХАС обґрунтовував тим, що накладення арешту на вказані кошти стало можливим через те, що прокурор подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, яка була предметом розгляду апеляційним судом, - 06.09.23 р., тобто до постановлення ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 р. про часткове скасування арешту майна. Крім того адвокат зазначив, що Харківський апеляційний суд в своїй ухвалі від 25.10.2023 у справі №642/4478/23 (провадження № 11-сс/818/1239/23 вказав, що «питання належності грошових коштів буде встановлено під час досудового розслідування, а треті особи не позбавлені можливості звертатись до слідчого судді суду першої інстанції з клопотанням про зняття арешту з майна та з`ясування цих питань за наявності певних відомостей». На підставі викладеного, адвокат звернувся до слідчого судді із даним клопотанням.

В судовому засіданні представники власника майна адвокат ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 просили задовольнити клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Прокурор проти клопотання заперечувала, вказуючи, що договір носить фіктивний характер, а розгляд такого клопотання слідчим суддею не передбачено КПК України.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001472 від 26.07.2023 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 та накладено арешт на майно, вилучене 05.08.2023 в ході проведеного обшуку, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - 4 (чотири) купюри, номіналом по 50 (п`ятдесят) доларів США, 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) купюр, номіналом по 100 (сто) доларів США (загальна сума вилученого майна склала 119700 (сто дев`ятнадцять тисяч сімсот) доларів США, все поміщено до сейф-пакету ДБР № М1010444.

25.08.2023 прокурор звернулась з клопотанням про арешт, зокрема, і цих грошових коштів повторно, та передачу їх в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 було відмовлено в задоволенні такого клопотання, у зв`язку з тим, що арешт вже накладений і відсутні підстави повторного його накладення, також відсутні підстави для передачі, зокрема, грошових коштів, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

06.09.2023 прокурор подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 частково скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 15.08.2023, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, які були вилучені 05.08.2023 за місцем мешкання та реєстрації гр. ОСОБА_8 - АДРЕСА_1 , оскільки встановлено, що власником цих коштів є ОСОБА_5 на підставі укладеного 15.07.2023 між гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8 договору зберігання грошових коштів, предмет договору - грошові кошти в сумі 55 000 дол. США, які ОСОБА_5 передав гр. ОСОБА_8 на зберігання, місце зберігання в договорі визначено сейф фірми Valberg, заводський номер ASK25E00568, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Факт передачі грошей засвідчено актом прийому-передачі між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 15.07.2023.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.10.2023 скасовано ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.08.2023 про відмову у повторному накладенні арешту на майно, в т.ч. на грошові кошти, та його передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Харківський апеляційний суд повторно наклав арешт на майно, зокрема, і на ці кошти в розмірі 119700 дол. США. В обгрунтування суд апеляційної інстанції послався на те, що накладення арешту на вказані кошти стало можливим через те, що прокурор подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, яка була предметом розгляду апеляційним судом, - 06.09.2023, тобто до постановлення ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 про часткове скасування арешту майна. Крім того, Харківський апеляційний суд в своїй ухвалі від 25.10.2023 вказав, що «питання належності грошових коштів буде встановлено під час досудового розслідування, а треті особи не позбавлені можливості звертатись до слідчого судді суду першої інстанції з клопотанням про зняття арешту з майна та з`ясування цих питань за наявності певних відомостей».

Згідно ч. 1 ст.174 КПК України, Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У даному випадку, враховуючи висновки Харківського апеляційного суду в ухвалі від 25.10.2023, а також положення ст. 174 КПК України, подання заявником даного клопотання і розгляд його слідчим суддею відповідає нормам закону.

Так, в ході даного судового розгляду встановлено, що гр. ОСОБА_5 є ФОП.

Як вбачається з наданого до матеріалів клопотання договору, 15.07.2023 між гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8 укладено договір зберігання грошових коштів. Предметом договору є грошові кошти в сумі 55 000 дол. США, які ОСОБА_5 передав гр. ОСОБА_8 на зберігання. Місцем зберігання в договорі визначено сейф фірми Valberg, заводський номер ASK25E00568, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Факт передачі грошей засвідчено актом прийому-передачі між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 15.07.2023.

Сторони при укладанні цивільного договору є вільними в його укладенні та визначенні умов договору; при цьому, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, що відповідає положенням ч.1 ст. 627, ч. ст. 628 ЦК України. Частиною 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

У даному випадку, грошові кошти, вилучені в квартирі, власником якої є гр. ОСОБА_8 , та зареєстрований ОСОБА_9 , не є предметом кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001472 за ознаками злочину, який інкримінується гр. ОСОБА_9 . Крім того, прокурором не надано доказів, що ці кошти є предметом злочину, або здобуті злочинним шляхом.

Положеннями ч.1 ст. 936, ч.1 ст. 937 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності . Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно ч.1 ст. 204 ЦК України, Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 ст. 234 ЦК України передбачено, що фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Питання фіктивності або недійсності правочину не є предметом розгляду слідчого судді та розглядається в порядку цивільного судочинства.

Доказів фіктивності або недійсності договору між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , та набуття таких коштів підозрюваним ОСОБА_9 злочинним шляхом прокурором не надано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що власником грошових коштів в розмірі 55 000 дол. США, вилучених 05.08.2023 в квартирі, власником якої є гр. ОСОБА_8 , та зареєстрований ОСОБА_9 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , - є гр. ОСОБА_5 . Зазначене жодним чином не спростовано прокурором.

Згідно положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі "Смирнов проти росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22.09.1994 та "Кушоглу проти Болгарії" від 10.05.2007).

Тому слідчий суддя вважає, що власник майна, в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

клопотання задовольнити.

Частково скасувати арешт в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, які були вилучені 05.08.2023 за місцем мешкання та реєстрації ОСОБА_8 АДРЕСА_1 , та які належать на праві власності ОСОБА_5 , шляхом повернення їх власнику.

Виконання ухвали доручити органу, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001472 від 26.07.2023 або старшому прокурору групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 29.01.2024.

Слідчий суддя