Провадження № 1-кп/643/784/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023

Московський районний суд м. Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000663, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо технічною освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого: 14.02.2023 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт, 26.09.2023 року Октябрським районним судом м. Полтави винесено виправдовувальний вирок за ч. 4 ст. 185 КК України, який не набрав законної сили, на даний час перебуває на розгляді в Полтавському апеляційному суді, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , обвинувачується у тому, що 14.02.2023 року був визнаний винним Московським районним судом м. Харкова у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та засуджений до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин. Вищезазначений вирок Московського районного суду м. Харкова набрав законної сили, а ОСОБА_2 , будучі згодним зі встановленими судом обставинами та покаранням, отримавши копію вироку, не оскаржував його в апеляційному порядку.

24.05.2023 року співробітниками Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, ОСОБА_2 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення від відбування громадських робіт та отримав направлення до Московського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 38Е, для відпрацювання громадських робіт, згідно якого повинен був приступити до їх відбування з 25.05.2023 року.

25.05.2023 року ОСОБА_2 прибув до Московського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 38Е де був ознайомлений із графіком відбування громадських робіт і приступив до виконання громадських робіт і відбував їх з 25.05.2023-16.07.2023 року, відпрацювавши в цілому 144 годин.

З 17.07.2023 по 04.08.2023 ОСОБА_2 діючи умисно, протиправно не виконуючи законне рішення суду, з метою ухилитися від призначеного йому покарання, усвідомлюючи, що шляхом ухилення від покарання підриває авторитет судової влади та перешкоджає здійсненню правосуддя, без поважних причин не з`являвся до Московського районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 38Е в зазначені дати та час відповідно до графіку для відбування громадських робіт умисно.

04.08.2023 року співробітниками Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, ОСОБА_2 був письмово попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення від відбування громадських робіт. У зв`язку з викладеним на підставі ч. 1 ст. 40 КВК України за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_2 було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

З 05.08.2023 по 04.12.2023 року ОСОБА_2 , ігноруючи і умисно не виконуючи рішення суду, нехтуючи винесені стосовно нього попередження, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, не з`являвся для відбуття покарання у виді громадських робіт до зазначеної установи без поважних причин, не маючи ніяких медичних протипоказань, щодо виконання призначених йому робіт, тим самим умисно вчинивши ухилення від відбування покарання призначених йому судом громадських робіт і відбувши лише 144 години з призначених йому 240 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухиленні засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснюється.

Суд, дослідивши обвинувальний акт разом з доданими до нього матеріалами, ухвалює провести судовий розгляд в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, виходячи з наступного.

Прокурор подав клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

До обвинувального акту додана заява обвинуваченого ОСОБА_2 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника ОСОБА_3 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_2 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Потерпілі по даному кримінальному провадженню відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України - у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом було перевірено обставини, які були встановлені органом досудового розслідування та вказані ним у обвинувальному акті разом з доданими до нього матеріалами, з яких вбачається, що ОСОБА_2 14.02.2023 року був визнаний винним Московським районним судом м. Харкова у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та засуджений до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин. Вищезазначений вирок Московського районного суду м. Харкова набрав законної сили, а ОСОБА_2 , будучі згодним зі встановленими судом обставинами та покаранням, отримавши копію вироку, не оскаржував його в апеляційному порядку.

24.05.2023 року співробітниками Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, ОСОБА_2 був письмово ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення від відбування громадських робіт та отримав направлення до Московського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 38Е, для відпрацювання громадських робіт, згідно якого повинен був приступити до їх відбування з 25.05.2023 року.

25.05.2023 року ОСОБА_2 прибув до Московського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 38Е де був ознайомлений із графіком відбування громадських робіт і приступив до виконання громадських робіт і відбував їх з 25.05.2023-16.07.2023 року, відпрацювавши в цілому 144 годин.

З 17.07.2023 по 04.08.2023 ОСОБА_2 діючи умисно, протиправно не виконуючи законне рішення суду, з метою ухилитися від призначеного йому покарання, усвідомлюючи, що шляхом ухилення від покарання підриває авторитет судової влади та перешкоджає здійсненню правосуддя, без поважних причин не з`являвся до Московського районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 38Е в зазначені дати та час відповідно до графіку для відбування громадських робіт умисно.

04.08.2023 року співробітниками Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, ОСОБА_2 був письмово попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення від відбування громадських робіт. У зв`язку з викладеним на підставі ч. 1 ст. 40 КВК України за порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_2 було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

З 05.08.2023 по 04.12.2023 року ОСОБА_2 , ігноруючи і умисно не виконуючи рішення суду, нехтуючи винесені стосовно нього попередження, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, в порушення вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, не з`являвся для відбуття покарання у виді громадських робіт до зазначеної установи без поважних причин, не маючи ніяких медичних протипоказань, щодо виконання призначених йому робіт, тим самим умисно вчинивши ухилення від відбування покарання призначених йому судом громадських робіт і відбувши лише 144 години з призначених йому 240 годин громадських робіт.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Окрім обвинувального акту, судом був перевірений доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів кримінального провадження, заява обвинуваченого ОСОБА_2 , яка була зроблена у присутності його захисника ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та досліджені матеріали досудового розслідування.

Обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою вину та згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження про що ним була написана відповідна заява, у присутності захисника, під час досудового розслідування. Також, обвинувачений та його захисник письмово підтвердили добровільність беззаперечного визнання вини ОСОБА_2 . Обвинувачений погодився про розгляд обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_2 ознак кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме, ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Таким чином, суд визнає винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме, ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

В обвинувальному акті прокурором вказана обставина, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує обвинуваченому покарання є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Однак, у викладі фактичних обставин обвинувального акта та обставина, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння відсутня. Відсутні також і інші докази перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального проступку.

За таких обставин суд визнає, що обтяжуючі обставини покарання відсутні.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до положень ст. 65 Кримінального кодексу України Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесений до категорії кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого, не одруженого, пом`якшуючу покарання обставину, якою є щире каяття.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого джерел доходу, зокрема роботи, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2023 року ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК України було засуджено до 240 годин громадських робіт. Дане покарання обвинувачений відбув частково у вигляді 144 годин громадських робіт. Невідбута частина покарання становить 240-144 = 96 годин громадських робіт.

За таких обставин суду необхідно призначити покарання обвинуваченому за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, отже 96 годин громадських робіт, буде дорівнювати 12 дням обмеження волі (96 годин громадських робіт : 8 = 12). Отже суд вирішив, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2023 року у виді 96 годин громадських робіт, перевівши відповідно до ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, в обмеження волі строком 12 днів і призначити остаточне покарання ОСОБА_2 у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 1 день.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з огляду на такі обставини.

Обвинувачений під час досудового розслідування визнав себе винним, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину, обтяжуючі покарання обставини відсутні, шкода не завдана, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,

За таких обставин, суд вирішив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутній.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального процесуального України, не вживалися.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2023 року за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 96 годин громадських робіт, перевівши відповідно до ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання у більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, в обмеження волі строком 12 днів і призначити остаточне покарання ОСОБА_2 у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 1 день.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Відповідно до частини 4 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1