Провадження № 11-кп/4808/401/23
Категорія ст.126-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Посвірж Рогатинського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше судимого: 13.05.2022 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України до покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, іспитовий строк 1 рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 ( три) місяці.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2022 року остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 2 (двох) років і 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_9 , в період часу з 20.09.2021 по 09.10.2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань і погіршило якість життя потерпілої. Так, 20 вересня 2021 року близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_11 , яке виразилось у словесних образах нецензурними словами та нанесенні ударів ногою по ногах потерпілої.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 16.11.2021, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Після цього, 07 січня 2022 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_10 , яке виразилось у погрозах фізичною розправою та словесних образах нецензурними словами.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 22.02.2022, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Надалі, 10 квітня 2022 року близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_10 , яке виразилось у погрозах фізичною розправою та словесних образах нецензурними словами.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 27.04.2022, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Окрім цього, 24 квітня 2022 року близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_10 , яке виразилось у погрозах фізичною розправою та словесних образах нецензурними словами.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 04.05.2022, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, ОСОБА_9 правильних висновків для себе не зробив, будучи неодноразово притягненим до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї, усвідомлюючи свою фізичну перевагу, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, 09.10.2022 приблизно 15 годині, перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_10 психологічне насильство, що виразилось в словесних образах нецензурною лайкою та демонстрації своєї фізичної переваги, тим самим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Його систематичні протиправні дії призвели до психологічних страждань дружини та погіршення якості її життя, вона перебуває у пригніченому тривожному стані, хоче захиститись від насильства чоловіка.

Однак, після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, ОСОБА_9 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 09.10.2022 приблизно 15 години, у порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи характер своїх противоправних дій, маючи прямий умисел спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: в АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно останньої дії психологічного насильства, що виразилися в словесних образах, погрозах та приниженні, які викликали у ОСОБА_10 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Систематичні умисні протиправні дії ОСОБА_9 спрямовані на вчинення фізичного та психологічного насильства, спричинили ОСОБА_10 моральні страждання та біль, приниження її честі та гідності, погіршення якості життя потерпілої загалом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити та призначити йому більш м`яке покарання, оскільки покарання у вигляді позбавлення волі є занадто суворим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є несправедливим.

Посилається на те, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду він вину визнав повністю, не оспорював встановлені в результаті досудового розслідування обставини. Дуже критично ставиться до своїх дій. Потерпілою у кримінальному провадженні є його дружина , ОСОБА_10 , яка просить суд суворо не карати. Зазначає,що вони з нею примирилися, він зробив висновки та не вживає алкогольні напої, які були причиною його протиправної поведінки Покликається на те, що він є пенсіонером. Вважає,що покарання без позбавлення волі буде достатнє та необхідне для його виправлення, оскільки він цілком усвідомив суспільну небезпеку вчиненого та твердо став на шлях виправлення.

Просить вирок щодо нього змінити ,призначивши йому покарання у вигляді штрафу, покарання призначене вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2022 року виконувати самостійно.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_9 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження: події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, а також виду і розміру завданої шкоди, що, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Якщо принаймні одна з наведених обставин заперечується будь-ким із учасників судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі № 521/11693/16-к, стосовно застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином, приймаючи рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції повинен не тільки переконатись в тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виконуючи вищевказану вимогу кримінального процесуального закону, суд першої інстанції повинен конкретизувати кожну із обставин вказаних в обвинуваченні, яка має значення для правильного розгляду справи по суті і стосовно якої він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів.

Суд першої інстанції повинен вказати, які саме обставини не потребують доказування і вважаються встановленими в зв`язку з тим, що не оспорюються ніким із учасників кримінального провадження, переконатися, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і після постановлення судового рішення, будуть позбавлені права оскаржити їх в апеляційному порядку.

Вищевказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані не були і суд не конкретизував обставини, стосовно яких він приймає рішення про недоцільність дослідження доказів і стосовно яких учасники судового провадження позбавлені права оскарження в апеляційному порядку.

Суд не з`ясував чи правильно розуміє ОСОБА_9 зміст цих обставин, не переконався у добровільності його позиції та безпідставно, в порушення вимог кримінального процесуального закону, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Так, з мотивувальної частини вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав, в скоєному щиро розкаявся. Разом з тим, судом не з`ясовані які саме обставини визнає обвинувачений, не зазначено їх зміст, не проаналізовано чи відповідають вони формулюванню висунутого обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про відсутність необхідності досліджувати докази стосовно обставин вчиненого правопорушення, оскільки не встановив, що всі учасники кримінального провадження правильно їх розуміють зміст цих обставин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що протидія домашньому насильству є важливим засобом для побудови безпечного та демократичного суспільства. Український законодавець з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція), ратифікованої Україною 20 червня 2022 року, вніс низку змін до національного законодавства, щодо протидії домашньому насильству.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Враховуючи те, що судом було допущено процесуальні порушення, які не можуть бути виправлені при апеляційному розгляді, в тому числі і ті, що визначені в ст.412 КПК України як істотні, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, необхідно його скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, під час якого необхідно перевірити доводи обвинуваченого, встановити фактичні обставини кримінального правопорушення та надати їм відповідну правову оцінку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4