Справа № 524/7696/23
Провадження № 1-кс/524/2765/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий народився у селі Дивин Коростишівського районуЖитомирської області, українця, громадянина України, має вищу освіту, працює слюсарем в ТОВ "Дніпро", одруженого, малолітніх та/або неповнолітніх дітей не має, є особою з ознаками інвалідності 3-ої групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

в матеріалах досудового розслідування внесеного 13.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002502 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

Вказував, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному нанесені тяжких тілесних ушкоджень.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 13.10.2023 близько 21 години 00 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , де в ході сумісного розпиття спиртних напоїв, між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникли сварка та бійка, у ході яких у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Слідчий посилався, що з метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_8 взявши до рук предмет зовні схожий на ніж, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, діючи з мотивів особистої неприязні, наніс йому не менше 4 ударів ножем в область правої половини грудної клітки, правої черевної стінки, та кінцівок, чим заподіяв ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани правої половини грудної клітини, колоті різані рани кінцівок, передньої черевної стінки.

Із заподіяними тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 госпіталізовано до КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського».

Згідно довідки з КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня ім.Богаєвського» від 14.10.2023 року ОСОБА_7 був госпіталізований до вищевказаного лікувального закладу 13.10.2023 року з діагнозом: проникаюча колото-різана рана правої грудної клітини, правобічний гематорекс, колото-різані рани кінцівок, передньої черевної стінки, ранева кровотеча.

Слідчий вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними та наданими до клопотання органом досудового розслідування наступними доказами:

- протоколом обшуку від 14.10.2023 року проведеного за адресою АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду речей потерпілого ОСОБА_7 ;

- показами потерпілого ОСОБА_7 ;

- показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 ,

- протоколами пред?явлення осіб для впізнання за фотознімками свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_4

14.10.2023 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.10.2023 року (а.с. 28-30)

14.10.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, який може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинені ним кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ризиків, які зазначалися у клопотанні, без застосування застави та без визначення розмірів застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодились з клопотанням, заперечували у застосуванні запобіжного заходу згідно заявленого слідчим клопотання, просили застосувати запобіжний захід - домашній арешт у нічний проміжок часу.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У п.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» встановлено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» визначено, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведені факти свідчать про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У клопотанні та доданих до нього документах слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у відповідності до ст. 177, 178 КПК України навели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження пояснень та матеріалів, слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі обставини, наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, враховуючи особу підозрюваного, його вік, сімейний стан, котрий перебуває у зареєстрованому шлюбі, малолітніх та/або неповнолітніх дітей не має, його стан здоров`я, а саме, що є особою з ознаками інвалідності 3-ої групи, працює, має зареєстроване місце проживання, але фактично проживає у м. Кременчуці Полтавської області, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не є учасником АТО та ООС, не судимого в силу ст. 89 КК України, що йому ставиться у вину вчинення тяжкого кримінального правопорушення, який може переховуватися від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на свідків та потерпілого по кримінальному провадженню, а звідси, неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому слідчий суддя також врахував, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що питання кваліфікації дій підозрюваного не можуть бути предметом розгляду під час обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування. На думку слідчого судді, дослідження судом доказової бази, встановлення фактичних обставин вчинення злочину, вини підозрюваного, кваліфікація його дій можлива лише під час розгляду справи судом по суті після завершення досудового розслідування.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту фактичного затримання.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доказів того, що стан здоров`я підозрюваного на даний час унеможливлює його перебування під вартою, до суду не було надано.

Згідно п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні внаслідок вчинення дій із застосуванням насильства, зокрема заподіяння шкоди здоровю.

Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту фактичного затримання. Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 було фактично затримано 14.10.2023 року о 00 год. 10 хв., на що вказував підозрюваний у ході розгляду клопотання у судовому засіданні, то строк тримання під вартою необхідно рахувати з моменту фактичного затримання.

Керуючись ст. 182, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в матеріалах досудового розслідування внесеного 13 жовтня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002502 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дивин Коростишівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України 60 (шістдесят) діб, який обчислювати з часу фактичного затримання підозрюваного з 14 жовтня 2023 року до 11 грудня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора Кременчуцької окружної прокуратури, а також на начальника Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: