ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2326/23 Справа № 188/1802/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ніконорівка, Губкінського району, Белгородської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

-13.07.2021 року Петропавлівським р/с Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75,76 ККУ звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 16.03.2023 року ухвалою Петропавлівського районного суду іспитовий строк скасовано та направлено до відбування покарання. 10.10.2023 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду дану ухвалу залишено без змін.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22вересня 2023 рокуклопотання слідчого СВ відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № №0000146 від 17 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, було задоволено.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 20 листопада 2023 року включно з визначенням застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, вчинений особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310 КК України.

22.09.2023 року ОСОБА_8 затримано у порядку, передбаченому ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні достатньо обґрунтував необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу та довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчий суддя прийшов до переконання, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя визнав за необхідне застосувати до підозрюваного заставу в триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки підозрюваний має не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, вчинив новий тяжкий злочин. Крім того протягом тривалого часу не виконував рішення суду, за що отримав підозру за ч. 1 ст. 382 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що долученими доклопотання слідчого матеріалами не доведено наявність обгрунтованоїпідозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання прокурора та слідчого про застосування запобіжного заходу ґрунтується лише на можливості переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку із загрозою суворого покарання, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Однак, стороною обвинувачення до суду не було представлено будь-яких доказів на підтвердження існування вказаних ризиків.

Вказує, що ОСОБА_8 одружений, постійно проживає в смт. Петропавлівка, має на утриманні малолітню дитину, що, на думку захисника, свідчить про те, що обраний запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_8 є занадто суворим, обраним передчасно, без достатніх на те підстав. До того ж, прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Крім того, звертає увагу, що рішенням суду підозрюваному ОСОБА_8 встановлено непомірний для нього та його родичів розмір застави, при тому, що він до моменту затримання офіційно ніде не працював, постійних заробітків не мав.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що 22.09.2023 року о 02:32 год. ОСОБА_8 затримано у порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та цього ж дня останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного злочину підтверджується наступними доказами:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.08.2023 року, який пояснив, що до нього, як до активіста зверталися неодноразово із скаргами на ОСОБА_8 , що останній за місцем свого проживання збуває наркотичні засоби та психотропні речовини;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.08.2023 року, який дав свідчення, що він знає місцевого мешканця ОСОБА_8 , який проживає АДРЕСА_2 , має прізвисько « ОСОБА_12 ». Свідку відомо про те, що ОСОБА_8 займається збутом наркотичних речовин, так як неодноразово купував у нього «Метамфітамін». Останній раз у червня 2023 року один зіп- пакет за 500 грн.;

- протоколом обшуку від 22.09.2023 року у ході якого виявлено та вилучено грошові кошти номіналом 50 гривень серії УК 0912677 та номіналом 50 грн. серії ФБ 9979141, які отримані ОСОБА_8 від збуту за психотропні речовини;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Тож, наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, в їх взаємозв`язку та сукупності.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином об`єктивно існують з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення і особу підозрюваного. Тож, для запобігання встановленим ризикам слідчий суддя дійшов цілком обгрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених прокурором у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Така позиція суду першої інстанції цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали належним чином врахував дані, характеризуючі підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, одружений, має двох малолітніх дітей, але визнав їх такими, що не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Апеляційний суд також не вважає наведені обставини такими, що можуть вплинути на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного.

Не може не погодитись колегія суддів і з обґрунтованим висновком слідчого судді щодо визначення ОСОБА_8 застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень, позаяк саме такий розмір застави здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також останній має незняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий злочин, протягом тривалого часу не виконував рішення суду, за що отримав підозру за ч. 1 ст. 382 КК України.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3