Номер провадження: 11-сс/819/100/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/6689/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6689/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001957 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2023 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, освіта вища, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що немає судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.11.2023 включно.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, 13.09.2023 близько 13:00 години ОСОБА_8 шляхом вільного доступу проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, умисно, повторно, відкрито, у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_11 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 50000,00 грн.

З урахуванням встановлених фактів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів указує, що прокурором не надано жодних належних та допустимих доказів існування ризиків імовірного переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, намірів впливу на інших учасників процесу, рівно як і обґрунтованого доказами припущення вчинення ОСОБА_8 , який є раніше не судимим, іншого злочину, перебуваючи вже в процесуальному положенні підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину.

Крім цього, однією з підстав обрання відносно ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу є ступінь тяжкості інкримінованого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі як вид покарання у випадку пред`явленого обвинувачення і визнання судом винуватим, що суперечить Конвенції 1950 та рішенням ЄСПЛ.

Також звертає увагу суду на те, що оскаржувана ухвала суду не містить відомостей, які б свідчили про доведеність слідчим, прокурором неможливості застосування домашнього арешту, як і будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу в цілому.

Узагальнюючи свої доводи захисник вважає, що вказані обставини у своїй сукупності дають підстави вважати, що рішення суду не відповідає вимогам повноти і змістовності, а висновки суду фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про час розгляду справи шляхом надіслання повідомлень.

Клопотання про обов`язкову участь підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від нього до суду не надходило, а тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України його участь не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до матеріалів провадження СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001957 від 20.09.2023 за ч.4 ст.186 КК України.

21.09.2023 у відповідності до ст.40, 42, 276-278 КПК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 20.09.2023, який повідомив, що 19.09.23 йому зателефонували і сказали, що магазин «Военторг», який знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Маяковського, 9 розкрав гр. ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.09.2023, яка повідомила, що 19.09.2023, близько 13.00 год., їй зателефонував директор магазину «Військторг» та сказав, що гр. ОСОБА_13 , який є колишнім працівником, викрав коробки з розвантажувальними системами в кількості 12 шт., та захисні каски в кількості 2 шт., продавчиня магазину «секонд-хенд» хотіла зупинити його, але він її штовхнув і побіг в невідомому напрямку;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.09.2023, яка повідомила, що 19.09.2023, близько 13.00-14.00 год. вона знаходилась в магазині за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкінська, 42/14, до магазину прийшов продавець магазину «Секонхенд», що знаходиться на першому поверсі за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 9 та повідомила її, що прийшов чоловік, який раніше займався плетінням сіток у нашому магазині, та викрав з магазину товар;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.09.2023, яка повідомила, що 19.09.2023, близько 13.00год. вона знаходилась в магазин «Секонхенд», що розташований на першому поверсі за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 9 прийшов чоловік, який раніше займався плетінням сіток нашому магазині, та викрав з магазину товар. Вона намагалась його зупинити але він її відштовхнув та втік у невідомому напрямку;

-протоколом пред`явлення для впізнання від 20.09.2023 за участі свідка ОСОБА_15 , яка впізнала гр. ОСОБА_8 , як особу, яка відкрито заволоділа майном магазину «Военторг»;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 20.09.2023, який повідомив, що 19.09.2023 до нього, за адресою м. Херсон, вул. Потьомкінська, 42, прибігла ОСОБА_17 - продавець магазину «Секонд-хенд» по вул. Маяковська, 9 та сказала, що з другого поверху знову виносять коробки, сказала, що чоловік її відштовхнув, описала його, також вона викликала поліцію, він одразу зрозумів, що це ОСОБА_13 вкрав речі;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.09.2023, яка повідомила, що о 13:00 її напарниця ОСОБА_17 побачила чоловіка. Він хотів піднятись на другий поверх, почав знімати ланцюг, піднявся на другий поверх, повернувся з коробками, напарниця почала його зупиняти, але він її відштовхнув та втік;

-протоколом пред`явлення для впізнання від 20.09.2023 за участі свідка ОСОБА_9 , яка впізнала гр. ОСОБА_8 як особу, яка відкрито заволоділа майном магазину «Военторг»;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 20.09.2023, який сказав, що на Центральному ринку 19.09.2023 невідомий йому чоловік, продав йому каски 2шт. та розвантажувальні системи 12 шт.;

-протоколом пред`явлення для впізнання від 20.09.2023 за участі свідка ОСОБА_9 , який впізнав гр. ОСОБА_8 як особу, який продав йому викрадене майно;

-протоколом огляду речових доказів;

-іншими доказами, які в сукупності вказують на винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КІ України.

Зазначені докази, як кожний окремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та визнаних наявними слідчим суддею, апеляційний суд вважає безпідставними.

Метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про недоведеність ризиків, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Так, у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п.32, Series A, № 182).

Відповідно до ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , є безпідставними.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Підстави для скасування чи зміни застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, є особою раніше не судимою, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, який має високий ступінь суспільної небезпеки, вчинене в умовах воєнного стану, є особою офіційно непрацевлаштованою, що вказує на відсутність у нього легального джерела прибутку.

З урахуванням зазначених обставин, даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а також тяжкості покарання, що загрожуватиме у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який є тяжким злочином відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, міцних соціальних зав`язків не має, постійного місця роботи не має.

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки ОСОБА_8 ознайомлений із дійсним місцем проживання свідків та потерпілого і може вчинити на них фізичний або психологічний вплив внаслідок чого вони можуть змінити свої показання на його користь.

Крім того, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 офіційно непрацевлаштований, офіційних джерел доходу не має. Причинами протиправних дій стало бажання отримати матеріальну вигоду, що викликає обґрунтовані побоювання щодо продовження вчинення протиправних дій в майбутньому.

А тому доводи апелянта про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає безпідставними.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема, які зазначені в апеляційній скарзі захисника, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому оголошено про підозру ОСОБА_8 , дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчим суддею правильно обраний такий запобіжний захід.

Інші доводи захисника в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у кримінальному провадження доказами у їх сукупності.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вмотивовано визначив цьому підозрюваному альтернативний запобіжній захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

Саме такий розмір застави, як вважає колегія суддів, здатен забезпечити у разі її внесення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не може бути визнаний завідомо непомірним для підозрюваного.

Колегія суддів наголошує, що розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно ухвали, слідчий суддя, врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, майновий стан підозрюваного, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам п.1-3 ч.5 ст.182 КПК України.

Виходячи з наведеного вище, слідчим суддею ухвалено рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ.

Інші обставини, якими апелянт обґрунтовує доводи апеляційної скарги, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин кримінального провадження було ухвалено відповідне рішення.

Відтак, слідчий суддя врахував всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, та у відповідності до положень даної норми ухвалив обґрунтоване та законне рішення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_19 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_19 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4