ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/471/23Доповідач в апеляційній
Справа № 711/6511/23інстанції ОСОБА_1
Категорія: 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 17.10.2023 року, включно.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов висновку, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини, які враховувались при продовженні строку обраного запобіжного заходу, не змінились, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.

Також, з урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя прийшов до висновку, не визначати підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора від 13.09.2023 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги статті 178 КПК, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, не оцінив в сукупності всі передбачені цією статтею обставини.

Істотно порушуючи вимоги пунктів 2,3 ч. 1 ст. 194 КПК України, суд не встановив докази і не звернув увагу на відсутність доказів про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Захисник стверджу, що в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів, з яких місцевий суд відхилив докази, а саме 15 висновків експертів в яких однозначно вказано, що на речових доказах із наркотичною речовиною відсутні сліди ОСОБА_8 .

В оскаржуваній ухвалі відсутні обґрунтування, з посилання на докази, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Отже, суд першої інстанції не дотримався практики ЄСПЛ та вимог КПК, не обґрунтував необхідності тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, що не відповідає ані міжнародним стандартам забезпечення права на свободу й особисту недоторканість, ані чинному кримінальному процесуальному законодавству України.

В зв`язку з вищевикладеним просив суд апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. Розгляд апеляційної скарги провести за його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій, та, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за невстановлених досудовим розслідуванням даті, часі, місці та обставин, незаконно придбав та в подальшому незаконно зберігав в житлі, яким тривалий час постійно користувався разом із ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін до 27.04.2023 року.

Загальна маса вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс становить 5 039, 717 г та загальна маса вилученої психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін становить 133, 103 г, які підготовлені до незаконного збуту, та які ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 незаконно зберігали з метою збуту, та відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, є особливо великими розмірами.

27.04.2023 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КК України.

28.04.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та 29.04.2023 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах.

29.04.2023 року ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.05.2023 року.

19.05.2023 року ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси підозрюваному ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 17.07.2023 року.

12.07.2023 року ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси підозрюваному ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 23.08.2023 року.

15.08.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України - незаконному придбанні, зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, у особливо великих розмірах.

15.08.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та відповідно до вимог, передбачених ст. 290 КПК України, стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

04.09.2023 року сторона захисту ознайомилася з матеріалами досудового розслідування.

05.09.2023 року обвинувальний акт скеровано до Черкаського районного суду Черкаської області.

07.09.2023 року Черкаським районним судом Черкаської області скеровано до Черкаського апеляційного суду подання про визначення підсудності кримінального провадження за Кам`янським районним судом Черкаської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами та доповненнями) суддя, розглядаючи подання про продовження строку тримання під вартою, з`ясовує обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, а також умови, за яких продовження строку є можливим. Також, при обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 148, 150 КПК, статей 5, 6 Конвенції та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

За змістом ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею враховано, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна та тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, характер загрози для суспільного порядку вчинених протиправних діянь, їх тяжкість, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому єдиним способом забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків може бути продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Вказівки апелянта на недопустимість доказів по справі не є слушними, оскільки слідчий суддя, приймаючи рішення, виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора, і доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Згідно ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду, тобто перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Судом першої інстанції встановлено, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також обставини, які при цьому враховувались при продовженні строку обраного запобіжного заходу, не змінились, а ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились.

Доводи сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами та необґрунтованості існування вказаних ризиків є безпідставними, оскільки Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій. Таким чином, встановлено, що наявність ризиків не зменшилася, проміжок часу, що пройшов з моменту затримання підозрюваного не може, в даному випадку, переважати над вагомістю для суспільства забезпечення відповідальності особи у разі доведення вини у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, особливо, що стосується їхнього розповсюдження.

Що стосується доводів адвоката про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо можливості в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, і це цілком буде гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, вказано не було.

Колегія суддів констатує, що слідчим суддею при вирішенні питання про продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано вимог статей 177, 178, 194, 199 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою. Прокурором доведено в судовому засіданні місцевого суду, що заявлені ним у клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися і виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», «Чеботарь проти Молдови» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії» також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

З урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя прийшов до вірного висновку за необхідне при продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, що слідує із мотивів наведених вище та узгоджується із встановленим законодавцем правом щодо не застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави при вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині необхідності продовження тримання ОСОБА_8 під вартою, апеляційна скарга не містить. Наведені доводи на захист підозрюваного були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення апеляційним судом також не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 199, 376, 404, 405,407, 419,422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3