Номер провадження:1-в/521/766/23
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

10 жовтня 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, раніше судимого, засудженого вироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.06.2020 року за ч.2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Судом проводився розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Клопотання розглядалось за ініціативою засудженого ОСОБА_3 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.06.2020 року за ч.2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

На підставі викладеного, просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

3.Позиції сторін.

Прокурорка заперечувала проти задоволення клопотання вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення, його поведінка є нестабільною. На фоні заохочень, також має і стягнення, які необхідно враховувати за весь час відбування покарання.

Захисник-адвокат підтримав клопотання засудженого ОСОБА_3 та просив застосувати до нього ст. 81 КК, звільнивши умовно-достроково від відбування покарання.

Засуджений просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення /ч. 2 ст. 81 КК/.

Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1) доведення засудженим свого виправлення та 2) фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК/.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочинів, що відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності. Дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення на думку суду не досягнута. Мета покарання не реалізована.

Даючи оцінку поведінці засудженого, судом встановлено наступне.

З характеристики на засудженого, наданої адміністрацією колонії та в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений 12.12.2019 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. Далі, 26.06.2020 року вироком Біляївського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 186 КК із застосуванням ч.4 ст. 70 КК шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 12.12.2019 року, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

За період відбуття покарання ОСОБА_3 мав 4 порушення встановленого порядку виконання та відбування покарання. Останнє стягнення було накладено 06.02.2023 року та оголошено догану. Відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що не має стягнень. Має 5 заохочень. На основному виробництві установи працевлаштований у цеху по шиттю капців.

У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок прагне шляхом читання літератури. В результаті проведеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, встановлено середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.

За весь час перебування як в умовах слідчого ізолятору, так і в установі відбування покарання 4 рази порушував порядок та умови відбування покарання.

Проаналізувавши дані про поведінку ОСОБА_3 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують його особу в цілому, можна зробити висновок, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була сумлінною та стабільною, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Оскільки довіра вважається основою всіх соціальних інститутів, є очевидним, що рівень довіри залежить від ступеню дотримання обумовлених правил, а також від уміння правильно діяти, досягаючи визначеної мети. У даному випадку, ОСОБА_3 мав можливість реалізувати себе, як людину, яка заслуговує на довіру, але не довів цього своєї поведінкою.

Викладені встановлені обставини, надають право суду стверджувати, що підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 в теперішній час не має, оскільки засуджений не довів своє виправлення та таке звільнення не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК, ст. ст. 537, 539 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1