Справа № 569/1646/18
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про самовідвід судді

31 січня 2024 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву судді Рівненського міського суду Рівненської області про самовідвід по кримінальному провадженні № 0002668 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, суд -

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0002668 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

22 січня 2024 року суддя ОСОБА_6 подала заяву про самовідвід, в якій зазначила, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участь у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції, а оскільки вона в ухвалі від 25 вересня 2019 року, яка була скасована судом апеляційної інстанції, попередньо висловила свою думку щодо встановлених фактичних обставин та правової кваліфікації кримінального правопорушення, тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості при розгляді кримінального провадження, заявляє по даній справі самовідвід.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення заяви судді ОСОБА_6 про самовідвід, вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву про самовідвід судді ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вирішення заяви про самовідвід покладає на розсуд суду.

Суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Суд вважає за можливе провести судове засідання за її відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що підстави для задоволення самовідводу судді ОСОБА_6 у даному випадку відсутні.

Судом встановлено, що 02 лютого 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшло кримінальне провадження № 0002668 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

05 лютого 2018 року автоматизованою системою документообігу суду, в порядку частини 3 статті 35 КПК України, вказане кримінальне провадження з присвоєнням йому єдиного унікального номера судової справи 569/1646/18 було визначено для розгляду судді ОСОБА_6 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було повернуто прокурору.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2020 року кримінальне провадження було визначено для розгляду судді ОСОБА_7 .

Згідно п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду судові справи, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, передаються раніше визначеному у судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу), ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебувала або перебуває судова справа.

07 вересня 2020 року, після виявлення факту помилкового проведення відповідальним працівником повторного авторозподілу кримінального провадження, керівником апарату суду ОСОБА_8 було винесено розпорядження про призначення повторного автоматичного розподілу справи № 569/1646/18, провадження № 1-кп/569/1179/20, з метою передачі раніше визначеному у судовій справі головуючому судді.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07 вересня 2020 року кримінальне провадження було визначено для розгляду судді ОСОБА_6 .

22 січня 2024 року суддя ОСОБА_6 подала заяву про самовідвід.

У відповідності до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та правил суддівської етики.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики затвердженого на ХІ з`їзді суддів України 22.03.2013 року зазначає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 року № 1, необхідно враховувати, що інститут самовідводу судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Підпунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст. 6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що автоматизований розподіл судової справи № 569/1646/18 було здійснено відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 року № 25, тому порушення порядку визначення судді для розгляду справи, передбачені ч. 3 ст. 35 КПК України, судом не встановлено.

Також варто зауважити, що в ухвалі Рівненського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року не зазначено, що дану справу слід передати іншому судді, а вказано, що слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_4 було подано клопотання про передачу матеріалів кримінального провадження іншому складу суду та неодноразово подавалися заяви про відвід судді ОСОБА_6 , однак в їх задоволенні було відмовлено, що підтверджується ухвалами суддів Рівненського міського суду Рівненської області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зі змісту заяви про самовідвід судді не вбачаються обставини, які б виключали можливість розгляду суддею ОСОБА_6 даного кримінального провадження, не наведено обставин, які могли б свідчити про неможливість всебічного, повного та об`єктивного розгляду нею вказаної справи або про наявність сумнівів в її об`єктивності, незалежності та неупередженості, а тому у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82, 369-372 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви судді Рівненського міського суду Рівненської області про самовідвід по кримінальному провадженні № 0002668 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_9