Справа № 507/1706/23
Провадження № 1-кп/507/79/2023
Номер рядка звіту 93
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 рокусмт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області кримінальне провадження № 0000321 від 11 серпня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Любашівка Любашівського району Одеської області, українки, громадянки України, із неповною середньою освітою, не працюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6

сторона захисту: обвинувачена - ОСОБА_3 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисник адвокат ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2023 року приблизно о 10 годині, в умовах воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року та продовженого відповідно до Указів Президента України № 133/2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ), № 259/2022 від 18.04.2022 року (затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 року), № 341/2022 від 17.05.2022 року (затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року), № 573/2022 від 12.08.2022 року (затвердженого Законом України від 15.08.2022 року № 2500-ІХ), № 757/2022 від 07.11.2022 року (затвердженого Законом України від 16.11.2022 року № 2738-ІХ), №58/2023 від 06.02.2023 року (затвердженого Законом України від 07.02.2023 року № 2915-ІХ), № 254/2023 від 01.05.2023 року (затвердженого Законом України від 02.05.2023 року № 3057-ІХ) № 451/2023 від 26.07.2023 року (затвердженого Законом України від 27.07.2023 року № 3275-ІХ), обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи біля паркану приміщення молочного комбінату ТОВ «АГРО-ТОР ЛТД», що розташований за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, з раптово виниклого умислу, вирішила скоїти крадіжку корови чорно-білої масти віком 7 років, яка знаходилась на пасовищі, біля вказаного підприємства.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, в цей же день та час, ОСОБА_3 , діючи з урахуванням сприятливої для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, реалізуючи завчасно сформований злочинний умисел, таємно викрала 1 корову чорно-білої масті віком 7 років вартістю 31000 грн. 25 коп., яка належала потерпілій ОСОБА_5 та в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнала себе повністю, щиро розкаялася та розповіла про обставини вчинення крадіжки, зокрема пояснив, що влітку вона побачила оголошення про купівлю корів. Вона побачила на пасовищі корову і вирішила її продати. Вона зателефонувала на вказаний в оголошенні номер телефону. До неї приїхав чоловік на автомобілі і вона, відв`язавши корову, з ним завантажила її на причіп. За це їй надали 6000 грн. Чоловік не питав про її вік та документи на корову. Гроші вона використала на власні потреби. В скоєному кається, просила суворо не карати, завірила в недопустимості скоєня крадіжок в подальшому.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є її донькою. Раніше вона ніколи не була помічена в крадіжках. Зобов`язується в подальшому більш ретельно доглядати за донькою. Крім того, будучи цивільним відповідачем пояснила, що згодна відшкодувати заподіяні матеріальні збитки та витрати на правову допомогу в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила призначити обвинуваченій покарання не пов`язане з позбавлення волі та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги та просила стягнути на користь потерпілої матеріальні збитки та витрати на правову допомогу.

Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію його дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання яких відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються та дослідженням документів, що їх характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та витрат на правову допомогу підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , яка вчинила кримінальне правопорушення, не працює та не має самостійного заробітку та майна для відшкодування заподіяної шкоди. Цивліьний відповідач - ОСОБА_7 , яка є матірю неповнолітньої ОСОБА_3 не довела, що шкоди неповнолітньою було заподіяною не з її вини.

Тому, в даному випадку, зо шкоду, заподіяну неповнолітньою ОСОБА_3 повинна відповідати її мати - ОСОБА_7 .

Досудовим розслідуванням встановлено суму матеріального збитку 31000 грн. 25 коп. З розміром матеріального збитку згодна і відповідач ОСОБА_7 , тому вказану суму необхідно стягнути з неї на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок відшкодування заподіяних матеріальни збитків її донькою ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До процесуальних витрат відносяться витрати на правову допомогу. Представник потерпілого надав клопотання про стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого на користь потерпілого в сумі 5000 грн., які документально підтвердив.

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обгрунтованим за розміром.

При визначенні обгрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи об`єм матеріалів та роботи, виконаної представником, складність провадження, тривалість судових засідань, виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, суд вважає, що процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. підлягають стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються посередньо, не працює, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проживає з матір`ю.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

На підставі ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, всіх матеріалів справи, особи обвинуваченого, пом`якшуючих вину обставин, думки потерпілої про призначення покарання відповідно до закону без позбавлення волі, досудову доповідь, згідно якої виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та їй можливо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75, 104 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Підстав для обранння запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 - не має.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

З обвинуваченої ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 717 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 104 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 717 грн. 00 коп.

Стягнути З ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 31000 грн. 25 коп., а також 5000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 36000 грн. 25 коп.

Речові докази по справі після вступу вироку в законні силу: шкуру корови, яка зберігається у потерпілої ОСОБА_5 - лишити їй за належністю; DVD-R диск, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченій ОСОБА_3 ,законному представнику неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , захиснику адвокату ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_5 , представнику потерпілої адвокату ОСОБА_6 .

Суддя: ОСОБА_1