Справа № 1-680/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання адвоката ОСОБА_4 , який звернувся в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 21.07.2011 року постановою слідчого СВ КМУ ГУ МВС в Дніпропетровській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, яке було порушено відносно ОСОБА_5 за вчинення нею злочину, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України накладено арешт на все майно, що їй належить. 07.09.2011 року за даним кримінальним провадженням ухвалено постанову суду, згідно з якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з амністією. Крім того, 29.03.2012 року ухвалено додаткову постанову, якою вирішено питання щодо речових доказів. Постановою суду не вирішено питання зняття арешту майна накладеного постановою слідчого. Зважаючи на ті обставини, що у кримінальній справі не завдано жодної шкоди, постанова суду ухвалена більш як 13 років тому, потрібно зробити висновок, на даний час відпала необхідність у застосуванні такого заходу, як арешт майна без зазначення якого саме рухомого чи нерухомого. Таким чином, ОСОБА_5 звернулась до нотаріуса з метою продажу нерухомості. При проведенні відповідних перевірок, нотаріусом в усному порядку було повідомлено про існування обтяження за №11492878 дата реєстрації 11.08.2011 року, підстава постанова слідчого СВ Криворізького МУ ГУ МВС в Дніпропетровській області ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що на даний час відпали підстави, які слугували для накладання арешту на майно, адвокат звернувся до суду з зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити та скасувати арешт майна.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та клопотання про скасування арешту, вважає, що воно підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з п.9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Отже, з урахуванням положень вказаної правової норми, суд розглядає питання про скасування арешту майна у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України, в редакції 1960 року.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України (в редакції 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Положеннями ч.6 ст.404 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляється відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України (в редакції 1960 року), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21.12.1990 року №11 із змінами і доповненнями, передбачено що у порядку, передбаченому ст.411 КПК України, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Так, 21.07.2011 року слідчим СВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 винесено постанову про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, цінності, вклади, кошти у готівковій формі, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальній справі №58111013 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України (кримінальна справа а.с.184).

При цьому, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2011 року вказана кримінальна справа припинена, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.В ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року (кримінальна справа а.с.228-231).

Також, 29.03.2012 року винесено додаткову постанову, якою вирішено питання щодо речових доказів (кримінальна справа а.с.237-239).

При цьому, під час винесення вказаних постанов, судом залишено поза увагою та не вирішено питання щодо зняття арешту майна накладеного постановою слідчого.

Отже, приймаючи до уваги положення ч.6 ст.404 КПК України (в редакції 1960 року), суд вважає, що слід вирішити питання пов`язане з виконанням постанови, а саме: скасувати арешт, накладений постановою слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 21.07.2011 року, на рухоме та нерухоме майно, цінності, вклади, кошти у готівковій формі, що належить ОСОБА_5 , оскільки відпали підстави, які слугували для накладання арешту на майно.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року), ст.ст.126, 324, ч.6 ст.404, ч.1 ст.409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який звернувся в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 21.07.2011 року, на рухоме та нерухоме майно, цінності, вклади, кошти у готівковій формі, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту її оголошення.

Повний текст постанови складений 22.12.2023 року.

Суддя ОСОБА_1