ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/1437/23

1-кп/609/21/2024

04 січня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали кримінального провадження № 0000731 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою - спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, на утриманні одна неповнолітня дитина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

потерпілого : ОСОБА_5

захисника обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

04.10.2023 близько 15.25 год., водій ОСОБА_3 керував технічно несправним автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA» д.н. НОМЕР_1 із двома пасажирами в салоні, в порушення вимог п.31.4.5 г) ПДР України, а саме на обох осях транспортного засобу встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, а на задній вісі - шини різного розміру та різного малюнку протектора.

04.10.2023 близько 15.25 год. водій ОСОБА_3 , проїхавши населений пункт - с. Піщатинці Кременецького району Тернопільської області та, рухаючись автошляхом С 201702 «Катеринівка-Борсуки» із сторони с. Катеринівка, Кременецького району Тернопільської області в напрямку до с.Борсуки, Кременецького району Тернопільської, на 8 км.+300 м. зазначеного автошляху, в порушення вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, не ураховував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» д.н. НОМЕР_1 та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, і в такий спосіб своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, водій ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху, відволікшись від керування автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA» д.н. НОМЕР_1 , допустив зміну напрямку його руху ліворуч та виїзд на смугу зустрічного руху, а надалі виїзд на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів - ліве узбіччя, де допустив зіткнення передньої лівої і правої бокових частин автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» д.н. НОМЕР_1 із стовбурами дерев, що розташовувалася на лівому узбіччі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота у виді розриву селезінки, що супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею та розвитком постгеморагічної анемії, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки у виді лівобічного пневмотораксу, які за ступенем тяжкості належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми лівої нижньої кінцівки у виді переломів нижніх третин діафізів (тіл) великогомілкової і малогомілкової кісток та ушкодження м`яких тканин - рани по внутрішній поверхні гомілки у нижній третині, які за ступенем тяжкості належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.1, п.31.4.5 г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

22 грудня 2023 року між сторонами була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 470, 472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_3 .

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України. Обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторони узгоджують вид і розмір покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 1 ( один) рік та із звільненням ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням із застосуванням статті 75 КК України на строк, визначений судом, та покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.1 п 1,2 ст.76 ККУ.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор у відкритому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру

Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

У відкритому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості сторонами, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену 22.12.2023 р. між сторонами.

Потрпілий ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди.

У відкрите судове засідання ОСОБА_7 не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд встановив, що кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України правильними.

Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано правам та інтересам окремих осіб, однак потерпілі згідний на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст.473,474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості та характеру кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченій.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами.

Керуючись ст.ст. 373-374, 469, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду, укладену 22 грудня 2023 року між сторонами про визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 ККУ звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 п 1,2 ст.76 ККУ покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази по кримінальному провадженні: медична документація ОСОБА_5 (медична картка стаціонарного хворого №3772) та медична документація ОСОБА_7 (медична картка стаціонарного хворого №3773 та чотири рентген-знімки) передані в КНП «Лановецька міська лікарня» - залишити останнім;

- автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. НОМЕР_1 перебуває на майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ВП №2 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Ланівці вул. Волинська, 7, Кременецького району Тернопільської області - повернути ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 2390,00 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 24.11.2023 СЕ-19/120-23/10916-ІТ;

2390,00 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 20.11.2023 СЕ-19/120-23/10917-ІТ.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1