Справа № 646/7682/23
Провадження № 1-кс/646/175/2024
УХВАЛА

іменем України

10.01.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

та підозрюваного - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001156 від 28.10.2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, неодруженого,маючого доньку ОСОБА_6 , 2013 року народження, судимого 05.08.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України - іспитовий строк 3 роки, 26.10.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, 01.12.2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України - іспитовий строк 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

10.01.2024 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, погодженими із прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова, в обґрунтування якого зазначив, що 24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану, будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, у період іспитового строку, на шлях виправлення і перевиховання не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 10.10.2023 року в період часу з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено,діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, зайшовши до приміщення бару-магазину « Продукти », розташованого за адресою: м. Харків, пров. Молчанівський, буд. 12 А.

Знаходячись у вказаному барі-магазині, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, побачив у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» модель «Redmi 10A 4/128GB Chrome Silver», вартістю 3575 грн. 00 коп., який останній тримав у руці та збирався покласти до нагрудного карману. ОСОБА_4 , використовуючи фактор несподіванки, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, висмикнув з руки потерпілого вказаний мобільний телефонта швидко вийшов з приміщення бару-магазину «Продукти» та побіг у невідомому напрямку.

Отже, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим відкрито викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 3575 грн. 00 коп.

На теперішній час ОСОБА_4 перебуває на обліку в Основ`янському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.

01.03.2023 року Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова направлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000138 від 14.01.2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_4 . На неодноразові виклики до Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 не з`являвся, відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю не надавав, у зв`язку з чим до ОСОБА_4 судом застосовувались заходи щодо доставки обвинуваченого в судове засідання, проте, ухвала суду про привід не виконана, оскільки місцезнаходження обвинуваченого не встановлено.

Як наслідок, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 року ОСОБА_4 оголошено у розшук, а кримінальне провадження зупинено до його розшуку.

За місцем реєстрації та проживання характеризується негативно, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

23.11.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Під час досудового розслідування були зібрані докази, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні. Зазначив, що строк досудового розслідування встановлений до 22.01.2024 року включно. ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні не підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Крім того, у цьому провадженні щодо ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід у виді застави.

У судовому засіданні підозрюваний пояснив, що покази дає добровільно, до нього не застосовувалось насильство. Не оспорював, що у жовтні 2023 року у приміщенні бару-магазину вихватив з рук ОСОБА_7 належний останньому телефон, після чого вибіг з магазину, продавши його в подальшому. Просив відмовити у задоволенні клопотання та не обирати відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, вказані у клопотанні - не доведені.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0001156 від 28.10.2023 року, попередня кваліфікація ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_4 23.11.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Даними витягу з ЄРДР від 28.10.2023 року, кримінальне провадження № 0001156 правова кваліфікація - ч. 4 ст. 186 КК України; даними заяви ОСОБА_7 ; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 30.10.2023 року; даними висновку експерта від 08.11.2023 року; даними протоколу огляду місцевості від 01.11.2023 року; даними постанови про визнання предмету речовим доказом від 01.10.2023 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 01.11.2023 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.11.2023 року; даними протоколу допиту свідка від 02.11.2023 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 08.11.2023 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2023 року; даними додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 08.11.2023 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2023 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 09.11.2023 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2023 року; даними протоколів проведення слідчих експериментів від 23.11.2023 року.

При цьому слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» № № 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розгляду кримінального провадження або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Прокурор під час розгляду клопотання зазначив, що підозрюваний є обізнаним про частину зібраних доказів, у тому числі потерпілого та свідків, показання яких можуть підтверджувати його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

В свою чергу, ч. 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись із протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням потерпілого та свідків, підозрюваний обізнана як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Крім того, як встановлено під час розгляду клопотання, ОСОБА_4 судимий 05.08.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України - іспитовий строк 3 роки, 26.10.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, 01.12.2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України - іспитовий строк 2 роки.

Як зазначили прокурор та ОСОБА_4 , за обвинуваченням останнього, в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190 КК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів щодо обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 умисного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя обирає йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.01.2024 року включно.

Даних, які б вказували на неможливість підозрюваного за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО станом на час розгляду клопотання не надано.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Боротюк проти України» від 16.12.2010 р. зазначив, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 року у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia).

Також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого ст. ст. 255-255-3 КК України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Суд звертає увагу, що в рамках вказаного кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , останній не підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Крім того, у цьому провадженні щодо ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 20.11.2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, відомості про майновий стан та інші відомості про особу підозрюваного, ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя визначає заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн. 00 коп. (3028 x 80 = 242240). Такий розмір застави буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначений розмір застави має важливе значення для забезпечення належної поведінки підозрюваного та забезпечення дієвості кримінального провадження, є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001156 від 28.10.2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 22.01.2024 року включно.

Визначити суму застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. ua0006674 (справа № 646/7682/23, н/п 1-кс/646/175/2024) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.

В задоволені іншої частини клопотання - відмовити.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене законом покарання до десяти років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора чи суду про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали з 10.01.2024 року по 22.01.2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя