№ 336/9038/23
провадження № 1кп/336/986/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001467 від 27.07.2023 року по обвинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ніговіщи Зарічнянського району Ровенської області, громадянина України, який отримав середню спеціальну освіту, одруженого, пенсіонера, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає в м.Запоріжжя, раніше не засуджений,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2023 р. приблизно об 11.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, в період військового стану, знаючи, що мешканка будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутня за місцем свого мешкання, та усвідомлюючи можливість безперешкодного вчинення кримінального правопорушення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, шляхом відчинення дверей, котрі не були замкнені та підперті фрагментом шлакоблоку, проник до будинку. Перебуваючи в приміщенні вищевказаного будинку, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_4 , а саме: хлібопіч марки «Saturn» ST-EC1775 у корпусі білого кольору, вартість якої згідно висновку експерта становить 1216,67 грн., після чого ОСОБА_6 залишив територію вказаного домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, але не довів їх до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий сусідкою потерпілої ОСОБА_7 та військовослужбовцем ЗС України відразу після крадіжки безпосередньо біля подвір`я домоволодіння потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину та заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі. По суті обвинувачення пояснив, що в денний час в липні 2023 р. він, після обстрілів, вирішив перевірити стан подвір`я АДРЕСА_1 , де мешкала потерпіла ОСОБА_4 . Через незачинені двері, які були підперті фрагментом шлакоблоку, обвинувачений зайшов до будинку, звідки виніс коробку, в якій знаходилась хлібопіч. Після того, як з викраденим майном покинув територію вказаного домоволодіння, його зупинили сусідка ОСОБА_7 та військовослужбовець. Викрадене майно відразу було повернуто. У вчиненому ОСОБА_6 розкаявся.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом ОСОБА_6 , а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочин, який віднесені до категорії тяжких. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше не засуджений, одружений, є пенсіонером.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини вчиненого та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілої щодо міри покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, оскільки такий вид покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

Зваживши на обставини кримінального провадження, дані про особу винного та наявні пом`якшуючі покарання обставини, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, протягом якого він буде перебувати під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, отримувати у разі необхідності консультативну, психологічну та інші види допомоги, тобто комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки та формування соціально сприятливих змін особистості.

Розглядаючи цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 , суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В позовній заяві потерпіла просить стягнути з ОСОБА_6 на відшкодування за завдану їй моральну шкоду 5000 (п`яти тисяч) гривень.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено потерпілій з боку обвинуваченого внаслідок скоєння останнім кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнала потерпіла, зміни, які відбулись в її житті, що призвело до негативних наслідків.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання позову цивільним відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню, а саме необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий) 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 478,00 грн.

Скасувати арешт хлібопічі марки «Saturn» ST-EC1775 із написом 600 Вт в корпусі білого кольору, яка належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2023 р. у справі № 335/8023/23, провадження № 1кс/335/2199/2023.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1