ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1170/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1624/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002204 від 20.11.2020 за частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 15 пунктом 5 частини 2 статті 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 01.12.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що стороною обвинувачення вже протягом трьох років не надано до суду підтвердження існування жодного із зазначених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, обгрунтованість підозри не доведена. Відсутні відомості експертиз щодо оцінки вірогідності обгрунтованої підозри. Зазначає, що обвинувачується у вчиненні злочину без жодного доказу причетності, судом не приймається до уваги той факт, що в нього не було умислу та мети на вчинення злочину. Вважає, що суд ретельно не дослідив докази на підтвердження заявлених ризиків, не проаналізував дійсність обвинувачення, не надав оцінки кожній обставині події злочину. Зазначає про необхідність дослідження доказів, які є в матеріалах справи, враховуючи очевидну неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам. Просить врахувати, що не є суспільно-небезпечною особою, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні малолітній син, має постійне місце проживання, де мешкає з ОСОБА_8 , позитивно характеризується за місцем роботи, має інвалідність, тяжкі захворювання, у зв`язку із чим потребує обстеження та лікування. Застосований запобіжний захід вважає занадто суворим. Протягом трьох років вина у вчиненні кримінальних правопорушень не доведена.

Від прокурора надійшла заява про проведення апеляційного розгляду без його участі.

Відповідно до статтей 405, 422-1 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, дані про особу обвинуваченого, дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій. Крім того, як зазначено судом в оскаржуваній ухвалі, ще не всі свідки допитані. Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, суспільну небезпечність інкримінованих дій, на переконання колегії суддів, застосування до обвинуваченого на даний час більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім. Доводи обвинуваченого щодо наявності у нього міцних соціальних зв`язків не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки наведені в апеляційній скарзі дані, що характеризують особу обвинуваченого, не гарантуватимуть дотримання ним процесуальних обов`язків у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів, що може перешкодити судовому розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами клопотання прокурора та висновками суду, враховуючи особливості конкретної справи, високий рівень суспільної небезпечності інкримінованих злочинів. Передчасними є вимоги обвинуваченого щодо необхідності дослідження доказів, що наявні в матеріалах кримінального провадження, оскільки апеляційний суд в порядку статті 422-1 КПК України перевіряє обгрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не зібрані в ході досудового розслідування докази.

Безпідставними є заперечення ОСОБА_6 щодо його причетності до кримінальних правопорушень та наявності в його діях складу кримінальних правопорушень, оскільки на даному етапі провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності. Щодо доводів обвинуваченого про його незадовільний стан здоров`я колегія суддів зазначає, що суду не надано доказів неможливості отримання відповідного лікування обвинуваченим в умовах слідчого ізолятора.

В даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає, що сукупність встановлених органом досудового розслідування обставин на даному етапі, до моменту з`ясування істини у справі є достатньою та існує обґрунтована необхідність для продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Наведені прокурором у клопотанні обставини дають достатні підстави вважати, що строк тримання під вартою щодо обвинуваченого продовжений небезпідставно. На час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність. Апеляційний суд на даному етапі провадження приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні. У зв`язку із наведеним, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали. Одночасно апеляційний суд повторно звертає увагу суду першої інстанції на тривалий розгляд кримінального провадження, за яким обвинувачений перебуває під вартою, та необхідність дотримання вимог статті 28 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: