Справа № 303/7665/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/568/23, за апеляційною скаргою, яку подала адвокатка ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000218, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українцю, гр. України, з вищою освітою.

Цією ухвалою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 06 листопада 2023 року включно без визначення розміру застави.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України. Відповідно до ухвали, під час розгляду кримінального провадження прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . В обґрунтування доводів клопотання, зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, вчинене повторно, у великих розмірах, організованою групою, що відповідно до ст. 12 КК України, вчинене діяння відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, при цьому ОСОБА_6 є організатором організованої групи, який, згідно з розробленим планом та розподілом ролей, діючи як виконавець, здійснював системний та тривалий у часі збут наркотичних засобів та психотропних речовин у складі ретельно зорганізованої групи із значним обсягом поставки, а також широким колом осіб, що збагачувалися від вказаної злочинної діяльності. На переконання прокурора, ризики, які були підставами для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились та продовжують існувати, зокрема існує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення. Вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти цим ризикам. Також у клопотанні прокурор звертає увагу на те, що у провадженні суду знаходиться й інше кримінальне провадження за №0000234 від 07.09.2020 відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України, в якому обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити відносно ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали суду, у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000218 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. На переконання суду, наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими. Тому, беручи до уваги те, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 інкриміновано вчинення умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а отже обвинувачений усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що стороною захисту жодним чином не спростовані вказані у клопотанні ризики. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що клопотання прокурора підлягає задоволенню. Тому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 06 листопада 2023 року включно.

В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що місцевий суд при вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 безпідставно взяв до уваги доводи прокурора про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що кримінальне провадження повернуто Львівським апеляційним судом для перегляду, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 16 грудня 2022 року кваліфікація кримінального правопорушення ОСОБА_6 змінена з ч. 3 на ч. 2 ст. 307 КК України. Підставою для зміни кваліфікації стало визнання низки доказів недопустимими, що потягли за собою недоведеність вини ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 липня 2023 року, вирок суду скасований на підставі процесуальних документів без встановлення правильності чи неправильності доказової складової кримінального провадження. Апелянтка стверджує, що подані нею заперечення на клопотання прокурора судом залишені поза увагою як і те, що ризики, на які посилається прокурор є надуманими, оскільки свого підтвердження не знайшли. Адвокатка стверджує, що судом першої інстанції взагалі залишено поза увагою те, що її підзахисний має постійне місце проживання, роботу, дружину, на його утриманні неповнолітні діти, батьки похилого віку, що у свою чергу свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, які дають можливість обрати відносно ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_6 не залишати місце проживання з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги від сторін кримінального провадження не надходило і стороною захисту не заявлено клопотання про бажання обвинуваченого ОСОБА_6 брати участь у розгляді апеляційної скарги, а тому апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого у судове засідання та відповідно й не вирішувалось питання про його доставку на розгляд апеляційної скарги. Разом із тим, прокурор ОСОБА_9 та захисниця ОСОБА_5 подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги такі приписи кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин віднесено до особливо тяжких), дані про особу обвинуваченого (одружений, офіційно не працевлаштований, відповідно до ст. 89 КК України не судимий), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків та дослідження доказів.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків чи інших обвинувачених у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків чи інших обвинувачених, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатки ОСОБА_5 , про те, що ризики, на які посилається прокурор є надуманими, оскільки свого підтвердження не знайшли, - колегія суддів вважає необгрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а відтак і про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, роботу, дружину, на його утриманні неповнолітні діти, батьки похилого віку, що у свою чергу свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, які дають можливість обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_6 не залишати місце проживання з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв.

Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Тож, перевіривши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою без визначення розміру застави на інший, більш м`який, запобіжний захід домашній арешт.

Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, інших обвинувачених чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, у зв`язку з чим обґрунтовано не визначив йому розмір застави.

При цьому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 на строк до шістдесяти днів, а саме 06 листопада 2023 року включно без визначення розміру застави,-залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: