ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 331/1400/23

провадження № 51- 5610км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого (відеоконференція) ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Зміст рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 травня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до положень ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання період його перебування під вартою в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» з 23 січня 2023 року по 31 січня 2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, під час дії воєнного стану22 січня 2023 року о 21:25 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись по АДРЕСА_3 , за допомогою фізичної сили рук видавив вікно та проник у приміщення торгівельного кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки намагався таємно викрасти грошові кошти у сумі 16 470 гривень, які належали ФОП « ОСОБА_8 », однак злочин не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони ТОВ «Ірбіс».

Запорізьким апеляційним судом за апеляційною скаргою прокурора вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок від 24 липня 2023 року. Цим вироком ОСОБА_9 призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років реально. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що апеляційний суд під час постановлення вироку належним чином не врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого; обставини, які пом`якшують покарання, а також те, що він мобілізований та проходить військову службу.

У запереченні прокурор просить касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду щодоОСОБА_7 - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу.

Прокурор просив відхилити касаційну скаргу захисника.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПКУкраїни суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватостіОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України в поданій касаційній скарзі сторони захисту не оспорюються.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання на підставі положень статей 50, 65 КК України є гарантією обрання винній особі необхідного заходу примусу, який сприяє досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на призначення покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої ухвалюється рішення про можливість чи неможливість застосування положень ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

При цьому з огляду на положення ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні окремих покарань, у тому числі й у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що було визнано обставинами, які пом`якшують його покарання. Потерпілий не мав до ОСОБА_7 претензій матеріального характеру.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, виданої у серпні 2023 року, ОСОБА_7 перебуває на військовій службі під час мобілізації у вказаній військовій частині з 29 липня 2023 року.

В судовому засіданні захисник надав суду службову характеристику ОСОБА_7 , видану командиром військової частини, відповідно до якої ОСОБА_7 за час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони, за спеціальністю підготовлений відмінно, постійно вдосконалює знання за фахом, має високий рівень мотивації до військової служби та професійного самовдосконалення.

Крім цього, захисник надав до Верховного Суду звернення від 14 лютого 2024 року командира військової частини, в якій проходив службу засуджений. Він підтримує подану касаційну скаргу та просить її задовольнити, оскільки ОСОБА_7 зарекомендував себе як зразковий військовий, який здатний виконувати надскладні завдання, має фахову підготовку, потрібен на лінії зіткнення.

Тому з урахуванням викладеного, виходячи з конкретних обставин цього кримінального провадження, даних про особу засудженого; виходячи з того, що на даний час в Україні введено та діє воєнний стан, й відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу; також враховуючи, що ОСОБА_7 був призваний по мобілізації у військову частину, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі та вбачає можливим звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

При цьому колегія суддів зауважує, що підстав для скасування вироку апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, про що просить захисник, не вбачається, оскільки враховані Верховним Судом при застосуванні положень ст. ст. 75, 76 КК України обставини на момент розгляду справи апеляційним судом не існували і не могли були предметом його розгляду.

На підставі указаного вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 у частині призначення покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3