Справа № 461/619/24
Провадження № 1-кс/461/374/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000073 від 15.01.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2024 року до Галицького районного суду м.Львова надійшло погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000073 від 15.01.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_5 .

Відповідно до клопотання з 09.03.2022 по даний час старший солдат ОСОБА_5 проходить військову службу за мобілізацією на посаді оператора окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України.

ОСОБА_5 у порушення вимог, ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також вимог дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 та пунктів, 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 (підпунктів «б» та «д»), 14.2 б), 14.6 а), 14.6 в) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, будучи військовослужбовцем, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, 15.01.2024 приблизно о 16:00 год. водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись ним по автодорозі Н-17 сполученням «Львів-Радехів-Луцьк» в напрямку м. Львів, біля с. Честині Львівського району Львівської області, будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, здійснюючи маневр обгону у забороненому для цього місці, а саме на нерегульованому перехресті та нерегульованому пішохідному переході, порушуючи вимоги дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху, крім того перед початком обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі подав сигнал про намір повороту ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухаючись по автодорозі Н-17 сполученням «Львів-Радехів-Луцьк» та мав намір здійснити поворот ліворуч до с. Честині, Львівського району, Львівської області.

В результаті порушення водієм ОСОБА_5 вимог дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 та пунктів 14.2 б), 14.6 а), 14.6 в) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, водій автомобіля марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, а його малолітній пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження.

Порушення вище вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали смертю потерпілого ОСОБА_7 та отриманням тілесних ушкоджень малолітнім пасажиром ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 та спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий зазначає, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене та те, що наявні достатні підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий просить клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив. Захисник зазначив, що не заперечується факт скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Однак просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Вказав, що ОСОБА_5 проходить військову службу за мобілізацією на посаді оператора окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, вступив до Збройних сил України добровільно, позитивно характеризується.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по цих матеріалах, заслухавши думку слідчого та прокурора, які просили задовольнити клопотання, думку підозрюваного та захисника, які заперечили проти задоволення клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_5 підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При цьому, поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 15.01.2024 та схемою до нього, де зафіксована слідова інформація, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України гр. ОСОБА_5 .

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 .

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує наступне. У разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Слідчий довів слідчому судді, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення вищевказаного покарання може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Слідчим доведена наявність ризику, передбаченого у статті 177 КПК України, який дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення. Ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, слідчим та прокурором доведені. Проте, суд враховує, що ОСОБА_5 згідно з наданими характеристиками позитивно характеризується, перебуває на військовій службі за мобілізацією на посаді оператора окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України. Підозрюваний ОСОБА_5 не переховувався від органу досудового розслідування. Тому прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тобто запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Таке рішення на думку суду узгоджується зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, оскільки небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною ,що це не може служити виправданням утримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 28 січня 1993 року у справі W. проти Швейцарії).

З врахуванням вищезазначеного, суд вважає необхідним на підставі ч.4 ст.194 КПК України застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На думку суду, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 369, 376 ,177, 331 КПК України,слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000073 від 15.01.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_5 .

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , більш мякий запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на строк до 13.03.2024 р. наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду на кожну вимогу;

- не відлучатися з адреси проживання: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Зазначені обов`язки покласти на строк до 13.03.2024 р. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1