Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/781/23
Номер провадження 1-кс/530/466/23

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Погранічне, Багратіонівського району, Калінінградської області, українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 06.04.2023 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України у виді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В:

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 06.04.2023 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 06.04.2023 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_6 в невстановлений у ході проведення досудового розслідування час та в невстановленому місці, незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який в подальшому незаконно зберігав у невстановленому слідством місці, для подальшого збуту.

15.06.2023 близько 10 год. 16 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , шляхом продажу за 300 грн., однією купюрою номіналом 100 грн. серії УУ 4091137 та чотирма купюрами номіналом по 50 грн. серії УЗ 1761820, КВ 3536296, УГ 3843175, ФД 3919122, незаконно збув ОСОБА_8 медичний шприц з речовиною бурого кольору, яка згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів №СЕ-19/117-23/9584-НЗПРАП від 20.06.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опій ацетильований, маса, якого у перерахунку на суху речовину, становить 0,077 г.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 30.08.2023 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Козацькій в м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області, шляхом продажу за 400 грн. сімома купюрами номіналом по 50 грн. наступними серіями: ЗД 0037146, СТ 8036827, СТ 5593564, СМ 8419460, КБ 2193646, ФВ 4733959, СТ 0972674, двома купюрами номіналом по 20 грн. наступними серіями: ЕБ 7903015, ЕБ 2799288 та одна купюра номіналом по 10 грн. наступною серією: ЮЖ 0513499, повторно незаконно збув ОСОБА_9 медичний шприц з речовиною бурого кольору, яка ззовні схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

30.08.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 30.08.2023; матеріалами проведення НСРД від 06.04.2023; протоколом огляду покупця від 15.06.2023;протоколом огляду добровільної видачі від 15.06.2023; речовими доказами по кримінальному провадженні; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.06.2023;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.06.2023; висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/117-23/9584-НЗПРАП від 20.06.2023;протоколом огляду помітки грошових купюр від 30.08.2023; протоколом огляду покупця від 30.08.2023; протоколом огляду добровільної видачі від 30.08.2023;протоколом огляду предмета від 30.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.08.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.08.2023;протоколом освідування особи від 30.08.2023; протоколом обшуку від 30.08.2023;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.08.2023;протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.08.2023;протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 31.08.2023 в якому останній повністю визнав свою вину у вчиненні даних злочинів; висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/117-23/13324-НЗПРАП від 01.09.2023; висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/117-23/13653-НЗПРАП від 07.09.2023; висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/117-23/13646-НЗПРАП від 18.09.2023;висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/117-23/13654-НЗПРАП від 25.09.2023; висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/117-23/13649-НЗПРАП від 22.09.2023;речовими доказами по даному кримінальному провадженні, а також іншими доказами в їх сукупності.

23.10.2023 постановою т.в.о. керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ОСОБА_15 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №000157 від 06.04.2023, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 30.11.2023.

Ухвалою Зіньківського районного суду від 31.08.2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.10.2023 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного часу не представляється можливим.

Зазначене кримінальне провадження відноситься до категорії особливої складності та у ньому необхідно виконати ряд процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу.

Зокрема, є необхідність отримати висновок експертизи спеціальних хімічних речовин, висновок експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів із Полтавського НДЕКЦ МВС України, які призначені постановами слідчого про призначення експертизи спеціальних хімічних речовин від 06.09.2023 та про призначення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів 03.10.2023 висновки яких на даний час відсутній у матеріалах провадження. Дані висновки експертиз мають важливе значення для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженні та будуть доказами, що підтверджує причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів. Отримавши висновки вказаних судових експертиз необхідно повідомити підозрюваному ОСОБА_6 про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри. Зокрема долучити до матеріалів кримінального провадження розсекречені ухвали Полтавського апеляційного суду про дозвіл на проведення НСРД.

Також для завершення досудового розслідування, після отримання висновку судової експертизи, слід здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам відповідно до ст.290 КПК України, за необхідності виконати інші слідчі дії та скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування.

Наведені процесуальні дії до цього часу не були проведені з об`єктивних причин так, як для проведення та завершення вищевказаних процесуальних дій необхідний додатковий процесуальний строк.

Метою застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваногоОСОБА_6 згідно ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України, є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, може безперешкодно покинути територію м. Зіньків, Полтавської області, та взагалі Полтавської області, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, зокрема на не підконтрольну територію, так як на даний час в Україні введений військовий стан в зв`язку з тим, що проводяться бойові дії з агресором-військовими Російської Федерації, а тому з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, так як він уродженець с. Погранічне Багратіонівського району Калінінградської області, а також нерухомого або рухомого майна, розташованого на території м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області не має, отже, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування підозрюваного, якому інкриміновано вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Таким чином, ОСОБА_6 , знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, змінити місце проживання, залишити територію м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області, не повідомивши про це слідчого, прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасне проведення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень, судового розгляду, притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким і за який передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Також, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою отримання засобів для існування. Єдиним джерелом доходу для підозрюваного ОСОБА_6 фактично є вчинення злочинів, тому є обґрунтований ризик вважати, що перебуваючи на волі, останній продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів. Крім цього знаходячись на волі він матиме можливість безперешкодно знищити, сховати або спотворити речі та документи, які на даний час не відшукані та не виявлені органом досудового розслідування, а також які матимуть істотне значення для встановлення обставин вчинення злочину. ОСОБА_6 матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання свідків, які на даний час встановлені органами досудового розслідування та з якими останній знайомий. Адже, таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що через показання свідків може бути доведена його вина у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, може всіляко намагатиметься впливати на них, з метою уникнення відповідальності. Це може призвести до подальшої зміни показань останніми або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку.

Крім того, вважаю, що підозрюваний перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань, які на даний час встановлені та допитані органами досудового розслідування та з якими останній знайомий, оскільки всі свідки є знайомими підозрюваного та останньому відомі їх місця проживання.

Підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлює, що через показання свідків може бути доведена його вина у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень та може всіляко намагатися впливати на них, з метою уникнення відповідальності. Це може призвести до подальшої зміни показань останніми або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість підозрюваному вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні,старший слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав та просив його задовольнити. Підозрюваний ОСОБА_6 його захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

06.04.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за № 0000157 за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Зіньківського районного суду від 31.08.2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.10.2023 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного часу не представляється можливим.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 є тяжкими і за них передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Також, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, тому під загрозою покарання може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України, тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою отримання засобів для існування.

У підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні необхідно зазначити наступне, що ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань, чи взагалі відмови від дачі показів та уникнення від кримінальної відповідальності.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 із наступних причин:

особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, та незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, та таким чином, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 може бути засуджений до покарання у виглядіпозбавленням волі на строк до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного та всебічного проведення досудового розслідування та судового розгляду;

особиста порука на адресу слідчого відділення ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та Зіньківського відділу відділу Диканської окружної прокуратури, не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 ;

застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_6 , близьких родичів або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що

ОСОБА_6 уродженець уродженець с.Погранічне Багратіонівського району Калінінградської області, українець, громадянин України, освіта загальна середня, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема в м.Зіньків, смт.Опішня Полтавського району Полтавської області та м.Гадяч Миргородського району Полтавської області проживають свідки даних злочинів по вказаному кримінальному провадженні. З огляду на що останній може незаконно впливати на їх показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Окрім цього ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_6 був 3 (три) рази засуджений вироками Зіньківського районного суду Полтавської області за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжких, зокрема 05.12.2005 був засуджений за ст.307 ч.2, ст.309 ч.2, ст.317 ч.1 КК України, востаннє був засуджений 08.09.2020 за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт.

Таким чином, ризики, встановлені в ухвалі слідчого судді Зіньківського районного суду від 31.08.2023 року продовжують існувати та на даний час жодним чином не зменшилися.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимогист.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своє ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підозрюваного (обвинуваченого).Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначенихст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, що є тяжкими кримінальними правопорушеннями, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_6 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

При продовженні дії запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а саме наявність ризиків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винними.

Суд також враховує сформовану практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушеннях за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені, зокрема, тяжких кримінальних правопорушень, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, кількість епізодів кримінальних правопорушень, їх корисливий характер, беручи до уваги суспільно-небезпечний характер таких кримінальних правопорушень, характеризуючи дані обвинуваченого, у зв`язку з чим, ризик переховування від суду на теперішній час не зменшився та продовжує існувати.

Крім того, суд враховує той факт, що кримінальні правопорушення мають високий ступінь суспільної небезпеки, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Викладені обставини, які на теперішній час спростовані не були, в сукупності з фактичними обставинами даного кримінального провадження, на думку суду свідчать, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 на теперішній час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в свою чергу міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного (обвинуваченого) та є такою, яка спрямована в цілому на забезпечення досягнення завдань кримінального провадження, а також відповідає фактичним обставинам даного кримінального провадження та особі підозрюваного (обвинуваченого ).

В судовому засіданні слідчий довів, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України продовжують існувати, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а саме: незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, та незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Таким чином, враховуючи наявні відомості про особу обвинуваченого, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не вчинить інше кримінальне правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд вважає, що утримання обвинуваченого під вартою, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні, запобіганню скоєння ними нових злочинів і буде сприяти виконанню процесуальних рішень.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленимст.177 КПК України, а тому клопотання слідчого слід задовольнити та продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Згідно зіст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 28.10.2023 року, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 30.11.2023, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 30 (тридцять) днів, тобто по 23 листопада 2023 року включно.

У відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.3 ч.5 ст.182 КПК України, визначаю розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при внесенні якої підозрюваному ОСОБА_6 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, під умовою звернення внесених заставних коштів в дохід держави, в разі невиконання ним обов`язків передбачених п.п. 2,3,5,6 ч.5 ст.194 КПК України.

Виходячи з вимог ч. 2ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Відповідно до ч. 3 ст.ст.. 278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений (підозрюваний) або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений (підозрюваний) звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений (підозрюваний), відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 177,178,183,194,199,331,371,372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою задоволити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Погранічне Багратіонівського району Калінінградської області, українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять ) днів, який обчислювати з 11 год. 30 хвилин 25 жовтня 2023 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 11 год. 30 хвилин 23 листопада 2023 року.

При внесенні застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_6 підлягає звільненню під заставу.

Розмір застави визначити підозрюваному ОСОБА_6 , в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним (обвинуваченим), так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.

Роз`яснити підозрюваномуОСОБА_6 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» у разі внесення застави при звільненні підозрюваного ОСОБА_6 , зобов`язана роз`ясняти йому, або заставодавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою по першому виклику на визначений час до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, вважати підозрюваного таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, при цьому визначити місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

Контроль за виконанням ухвали покласти настаршого слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та сторонам.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1