Справа № 643/6443/23
Провадження № 1-кп/643/171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002249 від 29.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0002249 від 29.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні 11.01.2024 обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання щодо зобов`язання працівників СІЗО провести щодо нього належне медичне обстеження. В обґрунтування клопотання обвинувачений посилався, що він страждає захворювання серця, гіпертонічну хворобу, гепатит С, простатит та гострий зубний біль, однак у медичній частині СІЗО йому не надається належна медична допомога, що є неприпустимим.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підзахисного підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилався, що до компетенції суду не відноситься вирішувати питання щодо забезпечення обвинуваченому у кримінальному провадженні надання медичної допомоги у конкретній медичній установі, зазначив, що жодних доказів щодо стану здоров`я ОСОБА_4 суду не надано, а вимогами ст. 206 КПК України визначено компетенцію слідчого судді, а не суду.

Суд, вислухавши обвинуваченого, його захисника, думку прокурора, дослідивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , доходить висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями статті 206 КПК України закріплено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як унормовано вимогами статті 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 затверджено порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який дозволяє проведення медичного огляду обвинувачених.

Пунктом 2.3 зазначеного Порядку передбачено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Поряд із цим, відповідно до п. 2.6 зазначеного Порядку, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Зазначені вище норми чинного законодавства свідчать про те, що уповноважені особи СІЗО, лікар медичної частини та керівництво, зобов`язані на прохання особи, яка утримується під вартою, обстежити її та надавати належну медичну допомогу, а в разі неможливості вчинити ці дії, самостійно, у межах СІЗО, організувати обстеження особи узятої під варту, згідно зазначеного судом Порядку.

Ураховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 , який утримується під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» заявляє про ненадання йому медичної допомоги та належного лікування в умовах СІЗО, суд доходить висновку, що з метою недопущення порушення прав обвинуваченого ОСОБА_4 на отримання необхідної медичної допомоги, необхідно зобов`язати начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для встановлення наявних в нього захворювань та надання йому необхідної медичної допомоги, в тому числі із можливістю залучення відповідних лікарів-фахівців, з дотриманням вимог «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року.

Під час судового засідання обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про здійснення судового контролю за додержанням прав обвинуваченого ОСОБА_4 під час його тримання в умовах слідчого ізолятору у зв`язку із застосуванням до останнього катування з боку працівників ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Захисник ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання обвинуваченим ОСОБА_4 та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просив вирішити вказане клопотання на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КПК забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Уст. 127 КК України визначено поняття катування,- це умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання, або з метою покарати його чи іншу особу за дії, скоєні ним або іншою особою чи у скоєнні яких він або інша особа підозрюється, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб.

Відповідно до ч. 6ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, яка передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Верховним Судом у постанові від 29 жовтня2019 року (справа № 515/2020/16-к, провадження № 51-2904км18) зазначено, що для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести розслідування за заявою про застосування методів, які порушують статтю 3 Конвенції, така заява має бути небезпідставною, тобто містити в своєму змісті конкретні обставини такого поводження і мати певне підтвердження цим обставинам, або інформацію, яка дає можливість перевірити чи має заява певні підстави.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 заявив під час судового засідання про застосування щодо нього катування з боку працівників ДУ «ХСІ», судна підставі ч. 6 ст. 206 КПК України, вважає за необхідне доручити посадовим особам Харківської обласної прокуратури та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України в Харківській області провести перевірку обставин, які викладені обвинуваченим та у відповідності до ст. 214 КПК України, за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язати уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Керуючись ст. ст. 206, 350, 369, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов`язати начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надання йому необхідної медичної допомоги, в тому числі із можливістю залучення відповідних лікарів-фахівців, з дотриманням вимог «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року.

Зобов`язати начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 з медичними висновками, складеними за результатами проведеного обстеження та лікування.

Доручити посадовим особам Харківської обласної прокуратури та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України в Харківській області в порядку ч.6 ст.206 КПК України провести перевірку обставин, про які заявив під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 про застосування щодо нього катування з боку працівників Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Зобов`язати уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури в порядкуст.214 КПК України, за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Копії ухвали направити для виконання до Харківської обласної прокуратури та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України в Харківській області.

Зобов`язати органи, на які покладено обов`язок із виконання ухвали, повідомити Московський районний суд м. Харкова про здійснені заходи з виконання судового рішення письмово до 11.02.2024.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома, направити керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 12 січня 2024 року о 13 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1