Справа № 159/3688/23
Провадження № 1-кп/159/464/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою

20 листопада 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 25.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Дане кримінальне провадження надійшло до суду 07.07.2023.

Обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою з 25.02.2023. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.02.2023 до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без права внесення застави, в подальшому строк запобіжного заходу продовжений, останній раз ухвалою від 26.09.2023 до 25.11.2023.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , яке мотивоване неможливістю завершити судовий розгляд у визначені строки. Також, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, і покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може спонукати обвинуваченого до втечі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 покладаються на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

Висновок суду щодо доцільності дії саме такого запобіжного заходу повинен ґрунтуватись на оцінці усіх обставин справи та даних про особу.

Кожного разу суд повинен переконатись чи продовжують існувати заявлені ризики чи не з`явились нові та переконатись, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Перевіряючи існування раніше визначенихризиків, суд керується таким.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки особи, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій.

Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Суворість покарання на даному етапі судового розгляду свідчить про високий ризик можливої втечі, запобігти якому можливо лише утримуючи особу під вартою.

На переконання суду жоден більш м`який запобіжний захід на даний час не гарантує належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Викладене дає підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою у даному кримінальному провадженні.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею не визначений альтернативний захід у вигляді застави, клопотання від сторони захисту про призначення застави не надходили.

Керуючись статтями 177-183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів - до 18.01.2024 включно, без права внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

ГоловуючийОСОБА_1