Номер провадження 1-кс/404/4313/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в місті Кропивницькому скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження №0000238, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з вище вказаною скаргою на постанову дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження №0000238.

До початку розгляду скарги по суті від скаржника ОСОБА_3 надійшла заява про відкликання скарги, оскільки оскаржувана скаржником постанова дізнавача скасована прокурором Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області 01.01.2024 року, а досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000238 - відновлене.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_982897/ed_2019_01_11/pravo1/KD0005.html?pravo=1 - 982897 № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 1 глави 26 КПК України передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування або прокурора під час досудового розслідування.

Положеннями ст. 307 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Отже, норми КПК України не містять прямої вказівки щодо дій слідчого судді у разі відмови особи, яка звернулась зі скаргою, від заявлених по скарзі вимог.

Враховуючи положення ст. 7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг, скаржник, звертаючись до слідчого судді повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень. Отже, за умов добросовісного використання процесуальних прав, вони порушені не будуть та доступ до суду не буде обмежений.

Оскільки скаржник не прибув в судове засідання подавши заяву про залишення скарги без розгляду, чим фактично відмовилися від реалізації та використання свого права, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити, однак це не позбавляє скаржника права повторно звернутися із заявленими вимогами, а заява скаржника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303 - 307, 318, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відкликання скарги - задовольнити.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження №0000238 - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1