Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/791/23
Провадження № 1-кп/475/87/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Доманівка кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України ,вища освіта, має на утриманні сина, 2007року народження, раніше судимого: 27.02.2023 Доманівським районним судом за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В

01.08.2023 близько 21:00 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували за адресою: АДРЕСА_1 , де між співмешканцями, під час спілкування, на ґрунті довготривалих неприязних відносин виникла сварка.

Під час сварки у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень потерпілій, і бажаючи їх настання, вихопив із рук ОСОБА_5 металевий ківш, та наніс їй один удар металевим ковшом в область тім`яної частини голови потерпілої, спричинивши останній легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної частини голови.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненому проступку визнав, підтвердив обставини, заначені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 спричинив їй тілесні ушкодження, у них виникла побутова сварка, просить обвинуваченого суворо не

карати, вони примирились, претензій ні матеріального не морального харарктеру не має.

Суд, роз`яснивши положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Вина ОСОБА_4 у вчиненому проступку підтверджується його показами, поясненнями потерпілої та дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-витягом з кримінального провадження №0000038 про внесення до ЄРДР 02.08.2023р. заяви ОСОБА_5 про спричинення їй тілесних ушкоджень;

-реєстрацією відділення поліції №2 Вознесенського РУП за №1568 від 01.08.2023 року повідомлення про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду речей від 02.08.2023р., з таблицею зображення до нього, згідно якого було проведено огляд металевого ківша срібного кольору, який поміщено до сейф-пакету №SUD3033282 та визнано речовим доказом;

-висновком експерта №260 від 02.08.2023р., згідно якого у ОСОБА_5 виявлено забійна рана тім`яної області голови. Дане тілесне ушкодження могло утворитися 01.08.2023 року від дії тупого твердого предмету (рука, нога, металевий ківш) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2023р., з таблицею зображення до нього, за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка в присутності понятих показала на місці всі обставини вчинення проступку;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2023р., з таблицею зображення до нього, за участю свідка ОСОБА_6 , який в присутності понятих показав на місці всі обставини вчинення проступку ОСОБА_4 ;

протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2023р., з таблицею зображення до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який в присутності понятих показав на місці всі обставини вчинення проступку

Аналізуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження кваліфіковані вірно і вина його доведена повністю.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального проступку.

Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченому вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

При призначенні ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.125 КК України суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є проступком, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, співмешкає з потерпілою, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та допомогає утримувати дітей співмешканки, думку потерпілої, яка претензій не має та примирилась з обвинуваченим, просить його суворо не карати, враховуючи альтернативний характер санкції ч. 1 ст. 125 КК України, суд дійшов висновку, що слід призначити покарання у виді штрафу.

Окрім того, вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 27.02.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком в один рік. Вирок набув чинност 29.03.2023 року

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У випадку вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Таким чином, звільнення від покарання з випробуванням є лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками суду касаційної інстанції, яка викладена у постанові Першої судової палати ККС ВС від 14.09.2021 по справі № 127/25037/17.

Згідно положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

В разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставіст. 71 КК України, при цьому випробування за попереднім вироком у будь-якому разі підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ч.2 ст.75, ч.3 ст.78 КК Українивчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення є підставою для направлення засудженого для реального відбування призначеного покарання.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок до відбуття покарання за попереднім вироком, то слід призначити остаточне покарання з урахуванням ст.ст. 71, 72 КК України у виді обмеження волі та штрафу.

Строк відбування покарання обвинуваченому у виді обмеження волі обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку.

Витрати на експертизу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 27.02.2023 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.- виконувати самостійно.

Строк відбування покарання обвинуваченому у виді обмеження волі обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку.

Речові докази: - металевий ківш, який поміщено до сейф-пакету SUD3033282, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №2- знищити.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1