24.01.2024 Справа № 940/73/24
Провадження по справі № 1-кс/940/11/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області із скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження постанови, винесеної 28.12.2023 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 13.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування скарги зазначено, що начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 28.12.2023 року винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000121 від 13.08.2023 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Заявник ОСОБА_3 категорично не погоджується із цією постановою, стверджуючи, що начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 зроблено помилкові висновки щодо дійсних обставин кримінального провадження, які суперечать чинному законодавству.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити заявнику ОСОБА_3 у задоволенні скарги.

Начальник сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, заслухавши учасників розгляду скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області від 23 січня 2024 року поновлено заявнику ОСОБА_3 строк для подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 0000121 від 13.08.2023 року.

Як вбачається із матеріалів скарги та кримінального провадження, 12 серпня 2023 року ОСОБА_6 звернулась до відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про спричинення їй невідомим чоловіком тілесних ушкоджень.

За цією заявою 13 серпня 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, що 12.08.2023 року близько 13 години ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Соборна в м. Тетієві Білоцерківського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

14 серпня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про спричинення йому тілесних ушкоджень.

За цією заявою 15 серпня 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, що 12.08.2023 року близько 13 години ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Соборна в м. Тетієві Білоцерківського району Київської області, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Постановою, винесеною 21 листопада 2023 року начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000121 від 13.08.2023 року та матеріали кримінального провадження № 0000124 від 15.08.2023 року об`єднано в одне провадження та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000121, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України.

Так, в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження було допитано потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Також, проведено ряд слідчих дій, зокрема: допитано в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитано ОСОБА_7 ; призначено судово-медичні експертизи; проведено слідчі експерименти за участю потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , в ході яких останні продемонстрували механізм спричинення їм тілесних ушкоджень; проведено огляд наданого ОСОБА_3 відеозапису на оптичному диску.

28 грудня 2023 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000121 від 13.08.2023 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з посиланням на те, що допитані в ході досудового розслідування свідки заперечують факт спричинення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . ОСОБА_7 також заперечив факт заподіяння ударів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , а відтак даний факт підтверджується лише показами потерпілих. Також ОСОБА_3 чітко не може вказати механізм нанесення йому тілесного ушкодження у вигляді садна правого надпліччя та в ході досудового розслідування не здобуто достатніх доказів, які б свідчили про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_3 саме ОСОБА_7 , а згідно ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, тому за таких обставин відсутні підстави для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені статтею 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 статті 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відтак, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому, провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Положеннями статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження в справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою начальника сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 13.08.2023 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_3 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Із висновком про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000121 від 13.08.2023 року слідчий суддя погоджується, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування начальник сектору дізнання в повному обсязі дослідила обставини кримінального провадження, належним чином оцінила зібрані докази, а сама оскаржувана постанова є мотивованою та її зміст цілком відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, щодо тверджень заявника ОСОБА_3 про те, що у висновку експерта не встановлена ступінь тяжкості отриманих ним 12.08.2023 року тілесних ушкоджень, слідчий суддя зазначає таке.

Так, згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року, судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться згідно з Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України і цими Правилами. З медичної точки зору, тілесні ушкодження це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів фізичних, хімічних, біологічних, психічних.

Згідно з Кримінальним кодексом України розрізняють тілесні ушкодження трьох ступенів: тяжке, середньої тяжкості та легке.

Легке тілесне ушкодження може бути таким, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, або не спричиняє зазначених наслідків. Ознаки легкого тілесного ушкодження: а) короткочасний розлад здоров`я; б) незначна стійка втрата працездатності. Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Під незначною стійкою втратою працездатності належить розуміти втрату загальної працездатності до 10%. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як шість днів.

Судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. При експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені: характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення ушкоджень, давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.

Підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи.

Як вбачається із висновку експерта № 148 від 16.08.2023 року, у ОСОБА_3 виявлено одне тілесне ушкодження, а саме садно правого надпліччя. Описане тілесне ушкодження виникає від дії тупого предмета. Описане тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень та могло утворитися 12.08.2023 року внаслідок дії пальців рук іншої людини.

Отже, з огляду на характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження у ОСОБА_3 , а саме садна правого надпліччя, є очевидним, що експертом у п. 2 підсумків висновку, пропущено слово «легких». Тобто, описане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Цей недолік, на переконання слідчого судді, на законність оскаржуваної постанови у конкретному випадку не впливає, з огляду на те, що сам по собі висновок експерта свідчить лише про наявність у ОСОБА_3 тілесного ушкодження і не може бути доказом винуватості ОСОБА_7 в заподіянні цього ушкодження.

Крім того, твердження заявника ОСОБА_3 про те, що органом досудового розслідування проігноровано показання ОСОБА_6 , яка бачила, як ОСОБА_15 наносив йому тілесні ушкодження, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються змістом самої постанови, з якої вбачається, що начальник сектору дізнання, приймаючи вказане процесуальне рішення, врахувала та відобразила в постанові показання як, ОСОБА_6 , так і потерпілого ОСОБА_3 , та аналізуючи їх і співставляючи між собою та з іншими здобутими під час досудового розслідування кримінального правопорушення доказами, дійшла до обґрунтованого висновку про відсутність доказів, які б підтверджували факт отримання заявником ОСОБА_3 тілесного ушкодження саме за обставин, викладених ним у заяві про вчинення кримінального правопорушення, що могло б свідчити про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Водночас, не заслуговують на увагу і доводи заявника ОСОБА_3 про те, що органом досудового розслідування не проведені судово-медичні експертизи відповідно до слідчих експериментів, які проводилися з ним та потерпілою ОСОБА_6 , з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

При цьому, ініціювання, зокрема потерпілим, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

Однак, у матеріалах кримінального провадження та поданої скарги відсутні відомості про те, що потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звертались до дізнавача з відповідними клопотаннями про призначення судово-медичних експертиз відповідно до слідчих експериментів.

Крім того, посилання заявника ОСОБА_3 на непроведення одночасних допитів при суттєвих суперечностей в показаннях ОСОБА_7 з його показаннями та показаннями ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає такими, що не вплинули на повноту досудового розслідування та законність і обґрунтованість прийнятого начальником сектору дізнання процесуального рішення, так як в ході досудового розслідування було встановлено, що факт нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 стверджується виключно показаннями останніх, які, на переконання слідчого судді, не можуть бути об`єктивними, з огляду на їх заінтересованість у результатах кримінального провадження.

Більш того, слід звернути увагу на те, що показання ОСОБА_7 про те, під час конфлікту з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 він не спричинив останнім жодних тілесних ушкоджень, повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в ході допиту не засвідчили факту спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Зрештою, показання зазначених свідків та ОСОБА_7 узгоджуються з дослідженим у ході розгляду скарги відеозаписом конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , під час перегляду якого факту спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не встановлено.

Отже, вищезазначені, здобуті органом досудового розслідування докази, у своїй сукупності жодним чином не стверджують, а навпаки спростовують твердження ОСОБА_3 про умисне спричинення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Інші доводи ОСОБА_3 , які наведені у скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскільки вони не спростовують висновку про обґрунтованість винесеної начальником сектору дізнання постанови та зводяться до незгоди з прийнятим процесуальним рішенням.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження мотивованою, оскільки начальником сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції ОСОБА_5 дотримані вимоги кримінального процесуального закону, яка згідно із ст. 110 КПК України належним чином дослідила обставини кримінального провадження, надала їм належну правову оцінку та виклала в постанові про закриття кримінального провадження мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження№ 0000121 від 13.08.2023 року.

Відповідно до ч. 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000121 від 13.08.2023 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 9, 24, 110, 214, 223, 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000121 від 13.08.2023 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 29 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1