ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2396/24
провадження № 1-кс/753/482/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УПГУНП в м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000672 внесеного до ЄРДР від 31.01.2024 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець м. Києва, освіта середня спеціальна, не одруженого, працює неофіційно, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , на утриманні осіб не має, державні нагороди та пільги відсутні, не інвалід, не депутат, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2024 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в умисному вчиненні незакінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115КК України, підтверджується протоколами ОМП; допитів свідків, затримання, довідкою КМКЛШМД, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може вичинити інше кримінальне правопорушення, оскільки маючи незняту та непогашену судимість за аналогічний злочин проти життя та здоров`я, а отже схильний до відповідних протиправних дій; незаконно впливати на свідків та потерпілого, зважаючи на категорію злочину, обізнаності про місцезнаходження вказаних осіб; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи відсутність офіційного джерела доходу, репутацію підозрюваного, а саме засудження за вчинення умисного вбивства та наявної підозри у вчиненні аналогічного злочину під час незнятої та непогашеної судимості, що може свідчити про засудження до реального максимального строку ув`язнення в разі визнання підозрюваного винним.

Підозрюваний та захисник останнього пояснили, що докази які підтверджують обґрунтованість підозри не є переконливими, а заявлені ризики не мають такого високого ступеню, що виправдовувало застосування найсуворішого запобіжного заходу. Так, підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання в м. Києві, працює не офіційно електриком та має відповідну освіту, постійно підвищує кваліфікацію за вахом, проживає разом із батьками, тобто має міцні соціальні зв`язки. Крім того, у підозрюваного є деякі певні проблеми із здоров`ям. Таким чином, об`єктивним запобіжним заходом може бути обрано домашній арешт або застава. Крім того, захисник зазначив, що підозрюваному необхідно провести освідування у зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями, проте після встановлення, що підозрюваний вже був оглянутий лікарем та йому надано медичну допомогу з рекомендаціями не задоволенні відповідного клопотання не наполягав.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується протоколами допиту потерпілого, свідків, огляду місця події, довідкою з медичної установи, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).

Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину згідно ч. 5 ст. 12 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я людини, який вчинено під час незнятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості за вчинення ОСОБА_4 аналогічного злочину проти життя та здоров`я особи передбаченого п. п. 7, 12 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та засудженого до 14 років позбавлення волі, звільненого умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 05 місяців 11 днів на підставі ухвали суду від 19.08.2019, а отже ризик того, що підозрюваний може вичинити інше кримінальне правопорушення є надзвичайно високим та підтверджує схильність підозрюваного до вчинення відповідних протиправних дій. Також, в разі визнання підозрюваного винним, підозрюваний може бути засуджений до максимальногореального строку ув`язнення, що в свою чергу може спонукати підозрюваного на втечу зважаючи на тривалий період відбуття покараннята нетривалий період перебування на волі після звільнення, а отже слідчий суддя вважає відповідний ризик високим.

Крім того, зважаючи на категорію злочину, обізнаності про місцезнаходження потерпілого та свідків, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на вказаних осіб є високим, оскільки останні надають викривальні покази щодо підозрюваного, який наразі не надавав показів щодо інкримінованого злочину і такий ризик має високий ступень.

Слідчий суддя вважає, що наявність батьків, місця реєстрації та проживання, роботи, освіти, не зменшують вказаний ризиків, адже існування таких обставин, після відбуття покарання за аналогічний злочин, не змусило переглянути підозрюваного власну поведінку, що призвело до відповідних наслідків.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням особи підозрюваного будуть не дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

При обґрунтуванні строку тримання під вартою шістдесят днів прокурор зазначає, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій таких як проведення додаткових допитів свідків, потерпілого, додатковий допит підозрюваного, тощо а тому строк шістдесят днів визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим та ймовірно достатнім для завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи категорію злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 , наявні ризики слідчий суддя вважає недоцільним визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який відраховувати з 31.01.2024 до 31.03.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1