Дата документу 18.10.2023 Справа № 333/6651/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/6651/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1282/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула 18 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, маючого середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

На стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2023 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 29 вересня 2023 року включно, задоволено. Приймаючи таке рішення, суд послався на тяжкість інкримінованого обвинувачення, особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 клопоче про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2023 р.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить застосувати до нього Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ від 23.08.2023 р. та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, окрім цілодобового домашнього арешту.

Зазначає про відсутність ризиків згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, а також слабкий стан здоров`я у зв`язку з такими захворюваннями як туберкульоз, гепатит та СНІД.

Обвинувачений запевняє суд, що буде дотримуватися всіх процесуальних обов`язків, які будуть покладені на нього у випадку зміни запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на відсутність ризиків негативної поведінки обвинуваченого за приписами ч. 1 ст. 177 КПК України, а також незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 .

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, обвинувачений клопотань про особисту участь не подавав, питань про погіршення правового становища обвинуваченого не ставиться, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора та обвинуваченого, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1-1 ч.2, ч. 3 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, колегія суддів вважає, що у даному провадженні строк на апеляційне оскарження ухвали суду підлягає поновленню, а відповідне клопотання обвинуваченого - задоволенню.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення, яке має на меті досягнення дієвості цього провадження та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Положеннями ст.ст. 199, 331 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діяння, яке інкримінується останньому, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й судова колегія, вважаючи що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, не відпали та продовжують існувати й надалі.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів. За скоєння тяжкого злочину передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні на користь висновку про наявність ризиків негативної поведінки з боку обвинуваченого.

Надаючи оцінку ризику можливості обвинуваченого переховуватися від суду, місцевим судом взято до уваги серйозність висунутого обвинувачення та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків й постійного місця проживання, що свідчить про ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до втечі.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, не зменшився і є актуальним на теперішній час.

Крім того, апеляційна інстанція не залишити поза увагою беззаперечні відомості щодо неодноразових попередніх притягнень ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення корисливих злочинів, що характеризує останнього, як особу схильну до злочинної діяльності, та поряд з незалученістю до суспільно-корисної праці й відсутністю постійного джерела доходу, свідчить на користь встановленого судом ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час продовжують існувати і є вагомими щодо висновку про доцільність подальшого застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Додатково на користь прийнятого рішення щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою свідчать й конкретні обставини даної справи, а саме кількість обвинувальних актів, об`єднаних судом в одне провадження, та інкримінованих ОСОБА_7 епізодів протиправних дій, частина з яких була вчинена в період перебування кримінального провадження в суді, а також їх скоєння через незначний проміжок часу після закінчення іспитового строку за попереднім вироком суду.

Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які послався суд у своєму рішенні, колегія суддів вважає непереконливими.

Міркування апелянта щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає неспроможними.

Вирішуючи питання застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевий суд дотримався вимог КПК України та прийшов до вірного висновку про неможливість його застосування, з чим погоджується й колегія суддів.

Апеляційний суд звертає увагу на визначений слідчим суддею під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою розмір застави, який з огляду на негативну репутацію обвинуваченого, його усталену протиправну поведінку, відсутність міцних соціальних зв`язків, тобто обставини, яка б утримувала останнього від протиправної поведінки та обставини інкримінованого кримінального правопорушення, не можна визнати необґрунтованим та завеликим. Саме такий розмір застави, на думку суду, зможе бути належним запобіжником негативній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Тобто, фактично суд першої інстанції вирішив питання щодо застосування ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, який діятиме у разі внесення застави.

Посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я не впливає на висновки суду щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з відсутністю документального підтвердження.

Вимоги апеляційної скарги про застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ від 23.08.2023 р. не заслуговують на увагу, оскільки не являються предметом розгляду даного апеляційного провадження.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів виходила також з підстав та мети застосування запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити обвинуваченому ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 29 вересня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4