Справа № 148/1480/23
Провадження № 1-кп/135/4/24
У Х В А Л А

іменем України

22.01.2024 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Ладижин Вінницької області клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про відсторонення обвинуваченого від займаної посади у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 28.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , законний представник потерпілих ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 , представник потерпілих ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

1. Історія провадження.

У провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

16.01.2024 до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від займаної посади.

2. Питання, що вирішуються та позиції сторін кримінального провадження.

2.1 Обґрунтування клопотання прокурора.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувалося застосуванням зброї. Згідно з наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 31.12.2020 № 236 о/с ОСОБА_4 призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Прокурор зазначає, що існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілого ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні з метою надання ними недостовірних показань з приводу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи для цього службові зв`язки.

Вказує на те, що іншим чином, ніж шляхом відсторонення від посади, запобігти настанню зазначених наслідків і вчинення дій зі сторони ОСОБА_4 неможливо, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з використанням службового становища, та на час судового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні його перебування на посаді працівника правоохоронного органу буде суперечити завданням кримінального судочинства та інтересам громадянського суспільства загалом.

З огляду на це просив відсторонити обвинуваченого від займаної посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, строком на 2 (два) місяці.

2.2 Позиція сторони обвинувачення в суді.

Прокурор ОСОБА_3 подане ним клопотання підтримав в повному обсязі за викладених в ньому обставин, просив задовольнити. Додатково зазначив, що факти впливу обвинуваченим на свідків та потерпілого йому невідомі.

Представник потерпілих ОСОБА_8 підтримала заявлене прокурором клопотання, наполягала на відстороненні обвинуваченого від займаної посади, просила не брати до уваги колективне звернення Тульчинського РВП, оскільки воно подане колегами обвинуваченого, які об`єктивно не можуть гарантувати дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченого в даному кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_6 підтримали заявлене прокурором клопотання та наполягали на відстороненні обвинуваченого від займаної посади.

2.3 Позиція сторони захисту в суді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про відсторонення від посади обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на необґрунтованість обвинувачення та відсутність підстав для відсторонення від посади. Зазначив, що на стадіях досудового розслідування та судового розгляду його підзахисному вже обирався такий захід забезпечення, строк дії яких закінчився. При цьому з дня реєстрації даного кримінального провадження його підзахисний по даний час ніяким чином не впливав на свідків і на потерпілих, не перешкоджав також кримінальному провадженню іншим чином. Прокурором не надано чітких доказів можливості існування вказаного ризику. Натомість відсторонення обвинуваченого від займаної посади призведе до зменшення розміру його заробітної плати, що істотно вплине на його матеріальний стан та позбавить можливості належного утримання двох неповнолітніх дітей, а також дружини, з якою він перебуває у цивільному шлюбі. На підтвердження чого може свідчити виписка з його банківського рахунку в Ощадбанк про отримання його підзахисним внаслідок крайнього відсторонення грошового забезпечення в розмірі 2649 грн. Зазначає, що жоден із пунктів повноважень, якими наділений його підзахисний відповідно до займаної посади, не дає йому можливостей знищити чи підробити речі і документи, а також впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження. Також просив долучити датоване 19.01.2024 колективне звернення працівників Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, які гарантують виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України та його належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_4 в питанні вирішення клопотання підтримав позицію свого захисника, підтвердив, що на даний час обіймає посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

3. Оцінка та мотиви суду.

3.1.Положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 132 КПК встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов`язків за займаною посадою. За особою, відстороненою від виконання службових обов`язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії.

Відповідно до положень ст. 154 КПК відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування на строк не більше двох місяців.

Положеннями ч. 1 ст. 157 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 157 КПК, при вирішенні питання про відсторонення від посади зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

3.2. Щодо достатності доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

Суд вирішує питання щодо достатності доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, з огляду на стадію кримінального провадження, яке на даний час перебуває на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено. Стороною обвинувачення проведено усі необхідні слідчі дії та зібрано докази, які, на думку органу досудового розслідування, є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення було зібрано всі можливі докази на підтвердження вини обвинуваченого, які на виконання положень ст. 290 КПК, були відкриті сторонам кримінального провадження, після чого прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом. Разом із тим, направлення до суду обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні вже саме по собі є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_4 на даній стадії судового провадження.

У своїх доводах сторона захисту посилається на не достатності доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Однак, оскільки на стадії підготовчого судового засідання докази по справі судом не досліджуються, з урахуванням висловлених позицій сторін, суд підкреслює, що це виходить за межі підготовчого судового засідання, основною метою якого є з`ясування можливості призначити судовий розгляд, а тому вказані доводи захисника відкидаються.

3.3. Щодо наявності правової підстави для відсторонення від посади.

Виходячи з положень ст. 157 КПК, під час розгляду клопотання про відсторонення від посади, наявність ризику щодо незаконного впливу на свідків та потерпілого має досліджуватися судом саме у зв`язку із перебуванням особи на відповідній посаді.

За таких обставин, суд має встановити, чи пов`язане подальше перебування ОСОБА_4 на займаній посаді із реалізацією дій, направлених на вплив на свідків та потерпілого.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

ОСОБА_4 згідно з наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 31.12.2020 № 236 о/с призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

З обвинувального акту видно, що ОСОБА_4 інкримінуються дії, які вчинені ним на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області. При цьому вказані дії відбулися саме з використанням зброї службовою особою працівника поліції на вказаній посаді. Використання зброї в даному випадку призвело до тяжких наслідків, а саме спричинення потерпілим тілесних ушкоджень.

Суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення про те, що обвинувачений, перебуваючи на займаній посаді, яка, окрім того, передбачає носіння зброї, може опосередковано, використовуючи своє службове становище, впливати на свідків та потерпілого, не виключено і опосередковано, тобто через їх близьких осіб.

Оцінивши в сукупності всі наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що відсторонення ОСОБА_4 від посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області є об`єктивно виправданим.

При цьому суд зазначає, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов`язків за займаною посадою.

За особою, відстороненою від виконання службових обов`язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії.

Водночас, суд відхиляє твердження сторони захисту про те, що наявність зазначеного ризику не підтверджена достатніми доказами, з огляду на таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити незаконними засобами вплив на свідків, потерпілих слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Викладені вище мотиви ухваленого рішення вказують на те, що у цьому провадженні стороною обвинувачення наведено достатні доводи на підтвердження існування вказаного ризику в контексті обставин вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинене із застосуванням працівником поліції зброї, а посада, яку обіймає обвинувачений передбачає носіння зброї.

Разом з тим суд вважає не доведеним зазначений прокурором ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи для цього свої службові зв`язки, оскільки прокурором ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не зазначено обставини, які свідчать про існування вказаного ризику.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності потреби у відстороненні обвинуваченого від посади, оскільки під час застосування до останнього запобіжного заходу на нього був покладений обов`язок ухилятися від спілкування зі свідками та потерпілими. Аналізуючи ст. 131 КПК можна зробити висновок, що відсторонення від посади та застосування запобіжного заходу є самостійними заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються незалежно один від одного. З огляду на це, застосування запобіжного заходу не виключає можливість відсторонення особи від посади.

3.4.Щодо наслідків відсторонення від посади для інших осіб.

Суд вважає, що відсторонення ОСОБА_4 від займаної посади не призведе до негативних наслідків у роботі Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Суд не бере до уваги колективне звернення Тульчинського РВП, оскільки воно подане колегами обвинуваченого, які об`єктивно не можуть гарантувати дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченого в даному кримінальному провадженні.

Також, суд критично ставиться до твердження сторони захисту про суттєвий негативний вплив відсторонення від посади на матеріальний стан обвинуваченого та його родини, оскільки в обґрунтування цього твердження сторона захисту не надала достатніх доказів. Надана стороною захисту виписка з банківського рахунку в Ощадбанк про отримання 25.11.2023 ОСОБА_4 надходження в розмірі 2649,87 грн, не є доказом середньомісячного доходу обвинуваченого. На переконання суду належними доказами середньомісячного доходу в даному випадку слугували би, наприклад довідка з місця роботи за останні місяці роботи або довідка з податкового органу про отримані доходи за відповідний період тощо. Окрім того, суд звертає увагу, що вказана сума у виписці значно менше гарантованого законом мінімального розміру заробітної плати, що само по собі ставить під сумнів справжність заявленого обвинуваченим розміру місячного доходу за основним місцем роботи.

Водночас суд виходить із того, що сам лише факт зменшення доходу обвинуваченого внаслідок його відсторонення від посади, не може слугувати підставою для відмови у застосуванні відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, за наявності підтверджених ризиків щодо можливого впливу на свідків та потерпілого.

3.5. Щодо строку дії заходу забезпечення.

В своєму клопотанні прокурор просить встановити строк дії даного заходу забезпечення у 2 місяці.

Відповідно до ч.2 ст. 154 КПК України, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Суд бере до уваги, що тільки закінчується стадія підготовчого розгляду кримінального провадження, судовий розгляд ще не розпочався, а тому з метою запобігання існуючому ризику та ефективності здійснення кримінального провадження, вважає за необхідне у даному випадку визначити строк дії обов`язків два місяці.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 154-158, 315, 331, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_4 від займаної посади задовольнити.

Відсторонити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від займаної посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, строком на 2 (два) місяці.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя