ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/795/24 Справа № 204/2370/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000874 від 27 грудня 2022 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білики Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27 грудня 2022 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, знаходячись за адресою : АДРЕСА_2 , побачив раніше йому не знайому потерпілу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої при собі була сумка коричневого кольору, при цьому у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілої, та він визначив майно потерпілої ОСОБА_9 - сумку коричневого кольору, та цінні речі, які, ймовірно, знаходились в сумці, як об?єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілої, діючи в умовах воєнного стану, знаходячись у вказаному місці та вказаний час, ОСОБА_7 , наблизився до потерпілої ОСОБА_9 зі спини та наніс їй один удар рукою в область лівого вуха, внаслідок чого парасолька, яка перебувала у правій руці потерпілої, потрапила їй одним кінцем в область лівого ока, спричинивши останній тілесне ушкодження відповідно висновку експерта № 3704е від 30 грудня 2022 року, у вигляді синця з садном на його тлі на верхній повіці лівого ока в проекції зовнішнього кута, який за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки. Тобто, ОСОБА_7 застосував відносно потерпілої ОСОБА_9 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я останньої.

Після цього ОСОБА_7 скориставшись тим, що воля потерпілої ОСОБА_9 до вчинення можливого опору подавлена, попередньо застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілої, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою наживи, діючи в умовах воєнного ставу, шляхом ривка вирвав з рук потерпілої сумку, тим самим відкрито заволодів чужим майном, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: сумкою коричневого кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта № 714 від 13 лютого 2023 року станом на 27 грудня 2022 року складає 482,00 грн. 00 коп. (чотириста вісімдесят дві гривні 00 копійок), в якій знаходився гаманець із грошовими коштами в сумі 7900 грн. та салфетки, рукавички, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, намагаючись спричинити майнову шкоду потерпілій на загальну суму 8382 грн.

Проте, ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений, перебуваючими поряд громадянами.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити в частині призначення покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що суд призначив обвинуваченому покарання всупереч положенням ч. 3 ст. 68 КК України, що перевищує дві третини розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, не врахувавши, що ОСОБА_7 вчинив замах на злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, захисника та потерпілої, які проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, наведених вимог закону судом дотримано не було.

Так, санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином строк покарання, призначеного ОСОБА_7 не мав перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Між тим, всупереч наведеним обставинам, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є також застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора.

При цьому, колегія суддів враховує також й практику Верховного Суду, який у постановах від 03 вересня 2019 року (справа № 204/6180/17) та від 06 грудня 2018 року (справа № 712/8515/15-к) визнав законним призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією відповідної статті КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення та зміни вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4