Справа № 369/9/24
Провадження №1-кс/369/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника ВРЗСПЖЗО СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003272 від 09.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2024 року до провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника ВРЗСПЖЗО СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003272 від 09.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 09 листопада 2023 року о 06 год. 20 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті сім`ї ОСОБА_8 , попрямував до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у складі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , взяв за місцем свого проживання належний йому предмет зовні схожий на ніж та попрямував до квартири АДРЕСА_3 , де проживає сім`я ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 09.11.2023 року близько 06 год. 25 хв. спустився до другого поверху багатоквартирного будинку подзвонив у дверний дзвінок кв. АДРЕСА_3 , йому відчинила двері ОСОБА_11 та він зайшовши, діючи умисно, бажаючи настання смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що нанесення ударів ножем в область грудної клітини є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання невідворотних наслідків у вигляді смерті, тримаючи в руках ніж, наніс один удар предметом зовні схожим на ніж в область грудної клітки, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани правої молочної залози.

В цей час від почутих криків матері, із житлової кімнати квартири вийшов її син ОСОБА_9 , який намагаючись припини протиправні дії ОСОБА_4 відштовхнув останнього. Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел та бажаючи настання смерті ОСОБА_9 усвідомлюючи, що у верхній частині тулуба розташовані життєво важливі органи, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання невідворотних наслідків у вигляді смерті, тримаючи в руках ніж, раптово наніс ОСОБА_9 два удари предметом зовні схожим на ніж в область тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням товстого кишечника та один удар в область ніг, чим спричинив поранення колінного суглоба.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в кімнаті квартири помітив ОСОБА_10 діючи умисно, маючи прямий умисел на заподіяння смерті останньому, бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що нанесення ударів ножем в область тулуба є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті, ОСОБА_4 тримаючи в руках предмет зовні схожий на ніж, наніс один удар ножем в область тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого та товстого кишечника.

ОСОБА_4 усвідомлюючи напрямок нанесення ножових поранень ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді смерті двох і більше осіб, маючи можливість надати першу медичну допомогу, зателефонувати в медичний заклад або покликати на допомогу, цього не зробив. Виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця залишив місце проживання сім`ї ОСОБА_8 , однак наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не настали у зв`язку з тим, що потерпілі покликали на допомогу сусідів, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

ОСОБА_4 підозрюється у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті двом і більше особам, а саме у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

09.11.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

09.11.2023 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

10.11.2023 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 07.01.2024 о 09 год. 40 хв.

Відомості про особу підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Боярка, Фастівського району, Київській області, українець, громадянин України, одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 09.11.2023 року; протоколом огляду місця події від 09.11.2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09.11.2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 09.11.2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09.11.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 09.11.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 09.11.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 09.11.2023 року; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України від 09.11.2023 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 09.11.2023 року; протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 26.12.2023 року; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 26.12.2023 року; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 26.12.2023 року; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_11 від 26.12.2023 року; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Строк досудового розслідування до 09 січня 2024 року, однак закінчити досудове розслідування у зазначений термін не є можливим, у зв`язку із тим, що в межах вказаного кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, а саме: здійснити тимчасовий доступ до речей та документів з метою витребування медичної документації потерпілого ОСОБА_11 ; здійснити тимчасовий доступ до речей та документів з метою витребування медичної документації потерпілого ОСОБА_9 ; здійснити тимчасовий доступ до речей та документів з метою витребування медичної документації потерпілого ОСОБА_10 ; призначити судово-медичну експертизу щодо встановленню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_11 ; призначити судово-медичну експертизу щодо встановленню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_9 ; призначити судово-медичну експертизу щодо встановленню ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_10 ; отримати висновок судової психіатричної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_4 ; отримати висновки судової експертизи холодної зброї; отримати висновки судових молекулярно-генетичних та судових імунологічних експертиз; провести інші слідчі (розшукові) дії, які необхідні для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування.

Закінчити досудове розслідування в кримінальному провадженні до 09 січня 2024 року не надається можливим, оскільки для закінчення розслідування необхідно отримати висновки експерта по вищезазначеним судовим експертизам, провести ряд слідчих (розшукових) дій та виконати вимоги ст. 290 КПК України, тобто надати доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Висновки вказаних експертиз матимуть істотне значення для досудового розслідування та судового розгляду. Крім того, після отримання висновків вищевказаних експертиз, з урахуванням зазначених у них відомостях, може виникнути потреба в проведенні інших слідчих розшукових дій та проведення додаткових судових експертиз.

Проведення вказаних слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу, тому направлення обвинувального акту до суду без їх проведення недоцільно, оскільки це може негативно вплинути на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Орієнтовний строк, необхідний для проведення та завершення зазначених процесуальних дій, складає не менше одного місяця.

Зазначені дії не могли бути здійснені та завершені раніше з об`єктивних причин, пов`язаних із обставинами вчинення кримінального правопорушення, тривалістю виконання судових експертиз та виникнення необхідності у проведенні додаткових слідчих (розшукових) дій за їх висновками, а також тривале лікування трьох потерпілих у кримінальному провадженні.

01.01.2024 року керівником Фастівської окружної прокуратури Київської області за клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження задоволено, та визначено новий строк досудового розслідування - три місяці з моменту повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто до 09 лютого 2024 року.

У той же час ризики, які слугували підставою застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування на даний час не зменшилися.

Так, ОСОБА_4 продовжує підозрюватися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким, умисним злочином, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 не перестали існувати, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань, щодо вчиненого ним кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність в продовженні відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - (ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду) оскільки підозрюваний ОСОБА_4 скоїв умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я двох і більше осіб тому, прогнозуючи неминучість тривалого покарання у вигляді позбавлення волі, він без виключення, буде намагатися переховуватись від правоохоронних органів, як спосіб уникнення від відповідальності

Крім цього ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Вказане дає підстави вважати, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в межах вказаного кримінального провадження, може стати причиною ухилення останнього від явки до слідчого, прокурора чи суду.

Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну або довічного позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для ОСОБА_4 до втечі.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - (ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 та знаючи анкетні дані свідків, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. Також, ОСОБА_4 може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - (вчинити інше кримінальне правопорушення), оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я двох і більше осіб, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, у разі перебування ОСОБА_4 на волі, наявні передумови для продовження вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні справи «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський Суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінювані «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Наведені вище обставини, свідчать що застосування більш м`яких окрім як тримання під вартою запобіжних заходів не може запобігти виникненню ризикам, існування яких обґрунтовано слідчим.

Зокрема, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, такий запобіжний захід у виді як особисте зобов`язання, не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За вказаних обставин наявна об`єктивна необхідність продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, який закінчується 07 січня 2024 о 09 год. 40 хв., при цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 не зможе запобігти ризикам, які передбачено п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На підставі вище наведеного, слідча у кримінальному провадженні - начальник ВРЗСПЖЗО СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 просила слідчого суддю продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Фастівського району, Київській області, українця, громадянин України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 лютого 2024 року.

Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив слідчого суддю його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо вимог клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема: протоколом огляду місця події від 09.11.2023 року; протоколом огляду місця події від 09.11.2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09.11.2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 09.11.2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09.11.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 09.11.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 09.11.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 09.11.2023 року; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України від 09.11.2023 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 09.11.2023 року; протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 26.12.2023 року; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 26.12.2023 року; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 26.12.2023 року; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_11 від 26.12.2023 року; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Крім того враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року).

Тому слідчий суддя у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п. 1 ст. 5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 року у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку ОСОБА_4 продовжує підозрюватися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким, умисним злочином, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк понад десять років або довічне позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне провадження.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - (ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду) оскільки підозрюваний ОСОБА_4 скоїв умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я двох і більше осіб тому, прогнозуючи неминучість тривалого покарання у вигляді позбавлення волі, він без виключення, буде намагатися переховуватись від правоохоронних органів, як спосіб уникнення від відповідальності

Крім цього ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Вказане дає підстави вважати, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в межах вказаного кримінального провадження, може стати причиною ухилення останнього від явки до слідчого, прокурора чи суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - (ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 та знаючи анкетні дані свідків, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. Також, ОСОБА_4 може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - (вчинити інше кримінальне правопорушення), оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я двох і більше осіб, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, у разі перебування ОСОБА_4 на волі, наявні передумови для продовження вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею під час судового розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України встановлено, що ризики, які виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 не зменшились.

Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність проаналізувати матеріали за результатами проведення слідчих дій, отримати висновки експертиз, виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Результати цих процесуальних дій мають вагоме значення для встановлення всіх обставин кримінального провадження та подальшого беззаперечного доведення винуватості ОСОБА_4 під час судового розгляду провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, враховуючи, що слідство по кримінальному провадженню № 0003272 від 09.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України триває, а строк досудового розслідування продовжено до 09 лютого 2024 року, то слідчий суддя приходить до висновку щодо об`єктивної неможливості завершення досудового розслідування за час дії постанови про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та щодо необхідності продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючих обставин, ОСОБА_4 необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 38 (тридцять вісім) діб, тобто до 09 лютого 2024 року (включно), який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника ВРЗСПЖЗО СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003272 від 09.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України - задовольнити.

Продовжити застосований відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Фастівського району, Київській області, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор», строком на 38 (тридцять вісім) діб, тобто до 09 лютого 2024 року (включно), в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1