Справа № 202/8429/23
Провадження № 1-кс/202/9846/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

18 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000181 від 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з грудня 2022 року по листопад 2023 року, учасники організованої групи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у складі організованої групи вчиняли протиправні дії, які полягали у незаконному зберіганні з метою збуту, а також здійснювали збут незаконно виготовлених тютюнових виробів, незаконне виготовлення, зберігання, збуту та транспортування з метою збуту алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.

На підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду

м. Дніпро (справа №202/8429/23, провадження №1-кс/202/9215/2023) від 14.11.2023, 05.12.2023 у період з 11:30 год. до 13:08 год. слідчим слідчої групи проведено обшук AUDI A5, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено зазначений автомобіль.

05.12.2023 слідчимвинесено постанову про визнання зазначеного автомобіля речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Підставою для застосування арешту слідчий та прокурор у клопотанні та у доповненні до клопотання зазначають ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме п. 1 з метою збереження речових доказів, п. 2 з метою забезпечення спеціальної конфіскації та п. 3 - конфіскацію майна.

З метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, збереження майна, унеможливлювання його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання тощо виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту майна, яке може запобігти непоправним наслідкам в ході досудового розслідування. Незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 надав письмові заперечення, в яких зазначив, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 182/1852/22 від 13.09.2022 шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 розірвано. Рішення набрало законної сили 13.10.2022. Після розлучення вона з ним не проживає, та не веде спільного господарства, тобто належний їй автомобіль не має ніякого відношення до колишнього чоловіка та з 01.08.2022 вона проживає в м. Івано-Франківськ. ОСОБА_10 є власником транспортного засобу, він придбаний на законних підставах, оскільки вона є фізичною особою-підприємцем з 24.11.2009 р. Вилучений транспортний засіб не відповідає ознакам речового доказу, а саме лише наявність формальної постанови про визнання його таким доказом не свідчать про наявність ознак, передбачених ст. 98 КПК України. Вилучений автомобіль не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містять інших відомостей. Які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Всупереч вимогам ст. 170, 173 КПК, звертаючись із клопотанням, слідчим не вказано, яким чином буде досягнута мета накладання арешту. Просив відмовити в клопотанні в повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

У провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204.

Ухвалою слідчого судді від 14 листопада 2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку на проведення обшуку автомобілі в автомобілі AUDI A5, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, а саме: речі та документи щодо незаконної реалізації підакцизних товарів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів через мережу торгівельних точок розташованих на території м. Нікополь, м. Покров та м. Марганець Дніпропетровської області, чорнових записів з відомостями про джерела закупівлі сировини для подальшого виготовлення сфальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, їх транспортування, зберігання, розподілення між торгівельними точками, замовлення, звіти про реалізовану продукцію; обладнання для виготовлення, зберігання та транспортування фальсифікованих алкогольних напоїв, спиртовмісні суміші та інші речовини, за допомогою яких відбувається виготовлення сфальсифікованої алкогольної продукції, чорнові записи та нотатки з відомостями про незаконне виготовлення, транспортування, зберігання та збуту підакцизних товарів, а саме алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у друкованому та письмовому вигляді, необліковані журнали та зошити, що містять у собі інформацію про незаконне виготовлення лікеро-горілчаних, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, накопичувачів флеш-пам`яті, жорстких дисків, носіїв інформації, мобільних телефонів, що були засобами зв`язку під час вчинення кримінального правопорушення, на яких містяться дані щодо організації та вчинення вказаного кримінального правопорушення.

05.12.2023 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська проведено обшук під час якого виявлено та вилучено AUDI A5, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , та який передано останній на відповідальне зберігання.

05.12.2023 слідчим винесено постанову про визнання автомобіля AUDI A5, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України, а саме в незаконному зберіганні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчинене організованою групою, незаконному виготовленні, зберіганні, збуті та транспортуванні з метою збуту алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, вчинене організованою групою. Підозра у вказаному кримінальному провадженні є обґрунтованою.

Санкція ч. 1 ст. 204 КК України передбачає накладання штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Санкція ч. 3 ст. 204 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, з вилученням та знищенням незаконно виробленої або придбаної продукції, обладнання для її виготовлення.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно зі ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (визначено ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до інформації з Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» автомобіль AUDI A5, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_10 19.11.2019.

Тобто, даний автомобіль був придбаний в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частини 1 та 3 статті 368 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Сімейного кодексу України: (1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60); (2) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина 1 статті 61); (3) розірвання шлюбу автоматично не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина 1 статті 68).

Конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності (частина 1 статті 49 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Відповідно, арешт має бути застосований до майна подружжя без зазначення частки, у відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України. Спори щодо приналежності майна та визначення часток у ньому мають вирішуватись виключно у порядку цивільного судочинства, а визначення часток у спільному майні засудженої особи має відбуватись під час виконання вироку суду, яким призначене покарання у вигляді конфіскації майна. Відповідно до ч. 2 ст. 48 КВК України виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 6 ст. 48 цього Закону у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Отже, сама по собі наявність режиму спільної сумісної власності майна подружжя не викликає повноважень слідчого судді при розгляді клопотання про арешт майна встановлювати, яка саме частина майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя без виділення часток, належить підозрюваному, оскільки це не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства України, натомість, має встановлюватися в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що автомобіль був придбаний під час перебування у шлюбі із ОСОБА_10 , це майно не є речами індивідуального користування та не виключено з цивільного обороту; відомостей про поділ майна та розмір часток кожного з подружжя немає зазначене майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та до частки підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосована конфіскація. Незалежно від реєстрації майна на ім`я одного із подружжя, якщо воно було набуте за час шлюбу, майно вважається спільним на загальних підставах. Відтак, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна застосований не до особистого майна ОСОБА_12 , а щодо майна підозрюваного ОСОБА_5 , яке знаходиться у спільній сумісній власності із його дружиною.

Конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності (частина 1 статті 49 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Доказів наявності укладеного між подружжям шлюбного або іншого договору, або ж доказів про те, що таке майно набуте в інший спосіб, визначений законом (в тому числі і придбання за власні кошти ОСОБА_10 , про що нотаріусом у договорі проставляється відповідна відмітка), слідчому судді не надано.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Отже, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на автомобіль AUDI A5, д/з НОМЕР_1 , саме з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного, а саме його частки у спільній власності.

Однак, слідчий суддя вважає надмірним застосування обмеження в частині встановлення заборони розпорядження та користування рухомим майном, оскільки така заборона або обмеження може бути застосовано, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна тощо. Таких даних клопотання прокурора не містить, як і необґрунтована прокурором можливість настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування такого заходу.

Слідчий суддя вважає виправданим саме такий ступінь втручання у з метою виконання завдань кримінального провадження. Отже, клопотання слідчого, погоджене з прокурором підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 204 Кримінального кодексу України задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль AUDI A5, д/з НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , що належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності шляхом заборони відчуження.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1