Справа № 694/2350/23 Провадження №1-кп/694/190/23
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
24.10.2023 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, депутатом не являється, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він 16.08.2023 близько 16 год. 00 хв. проник шляхом пошкодження вікна до будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де викрав праску «УТ 1000 12.220», 220В, 50 Гц, темно-синього кольору, електроплиту одноконфорну «Елна ЕПТ- 1,0 кВт/220В чорного кольору, електрочайник «DT Smart DT803». Матеріальна шкода відшкодована, шляхом повернення майна.
Потерпіла ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що 16.08.2023 року прийшовши до свого будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , побачила у ньому ОСОБА_4 , який розпочав тікати, викравши належні їй речі. Просить не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються. Надані покази є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, при цьому їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показами, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача про призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, те що майно потерпілій повернуто та остання претензій ані морального ані матеріального характеру немає, при цьому врахувавши думку потерпілої, яка просила не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі, думку сторони обвинувачення про застосування іспитового строку, суд встановлює за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу. Суд також приходить до мотивованого висновку зменшення кількості покладених обов`язків на обвинуваченого, передбачених ст. 76 цього Кодексу враховуючи його особу та відсутність вкрай суспільної небезпечності.
Крім того судом враховано активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину та те, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, також враховуючи особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, на «Д» обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що вказаний злочин є тяжким згідно ст. 12 КК України.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експерта, при проведенні під час досудового розслідування експертизи в сумі 1912,00 грн.
Цивільний позов у справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 1 912,00 грн.
Речові докази: праска «УТ 1000 12.220», 220В, 50 Гц, темно-синього кольору, електроплита одноконфорна «Елна ЕПТ- 1,0 кВт/220В чорного кольору залишити власнику ОСОБА_5 , звільнивши останню від обов`язків за зберігальною розпискою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1