Справа № 496/6034/23
Провадження № 1-кс/496/2173/23
У Х В А Л А

27 жовтня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянув клопотання ст. слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про надання дозволу на примусовий відбір зразків в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального право рушення передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що 01.09.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Для встановлення істини по справі слідству необхідно отримати здачі біологічні зразки підозрюваного для подальшого проведення судових експертиз. Але добровільно гр. ОСОБА_5 відмовився від здачі біологічних зразків. Якщо розглядати відмову підозрюваного ОСОБА_5 від надання зразків у контексті положення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» як право не свідчити проти себе, то у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Саундерс проти Сполученого Королівства» від 17.12.1997 зазначено, що «право не свідчити проти себе головним чином пов`язано з повагою до бажання обвинуваченого мовчати. Як цілком зрозуміло, у правових системах Договірних Сторін Конвенції та в інших державах це правило не поширюється на використання в кримінальному провадженні матеріалів, які можуть бути отримані під примусом, матеріалів, які існують незалежно від волі підозрюваного, такі як документи, отримані на підставі ордера, змушування дихати в алкогольно- респіраторну трубку, аналізи крові, сечі, зразки шкіри для аналізу ДНК». У даному випадку наявне зіткнення інтересів підозрюваного ОСОБА_5 та інтересів суспільства, що потребують відповідних обмежень прав громадян з метою, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений. Тому застосування до підозрюваного ОСОБА_5 примусових заходів, у даному випадку, є пропорційним втручанням у особисту недоторканість особи та відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні просив вказане клопотання задовольнити, оскільки відібрання вказаних зразків є необхідними для проведення досудового розслідування.

Підозрюваний в судовому засіданні надав згоду на відібрання у нього біологічних зразків тільки при наявності рішення суду.

Захисник в судовому засіданні думку підозрюваного підтримав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Згідно ч. 3 ст. 245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

З урахуванням того, що старшим слідчим - криміналістом СУ ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000610 від 02.09.2023 року було винесено постанову про відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 для проведення експертизи, від чого 02.09.2023року, останній відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, в присутності свого захисника ОСОБА_4 .

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, з урахуванням якої застосовується кримінальне процесуальне законодавство України відповідно до ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 99 КПК України, неодноразово визначалось, що статті 3 і 8 Конвенції як такі не забороняють вдаватись до медичної процедури всупереч волі підозрюваного з метою отримання від нього доказів його причетності у вчиненні кримінального правопорушення, якщо при цьому дотримано належну процедуру, застосований захід є пропорційним та не досягає такого рівня суворості, щоб кваліфікувати його як нелюдське або таке, що принижує гідність поводження.

З урахуванням тяжкості розслідуваного кримінального правопорушення, ступеню втручання в право на приватне життя при відібранні біологічних зразків, слідчий суддя вважає розумним співвідношення пропорційності між використаними засобами та легітимною метою, яку прагнуть досягти за допомогою відібрання біологічних зразків.

З огляду на викладене вважаю наявними підстави для задоволення клопотання слідчого, оскільки згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, заперечення захисту вказаних висновків слідчого судді та необхідності проведення слідчим експертизи не спростовують.

Керуючись ст.ст.160-166,241,245,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ст. слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про надання дозволу на примусовий відбір зразків задовольнити.

Надати дозвіл на примусове відібрання зразків букального епітелію та дактилоскопічної карти - папілярних візерунків пальців рук та долоней підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення дактилоскопічної експертизи в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 28.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Строк дії ухвали становить один місяць з дня її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено 01.11.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1