КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/5035/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000141 від 14 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000141 від 14 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3, 4 ст. 191 КК України повернуто прокурору.

Прийняте рішення суд вмотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретної окремої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 191 КК України з посиланням на положення закону, а саме не зазначено редакцію статті кримінального закону, яка діяла на час вчинення інкримінованих їй діянь за ч.2, ч.3 та ч.4 ст. 191 КК України, які неодноразово змінювалися, зазначення якої безпосередньо впливає на визначення об`єктивної сторони складу інкримінованого кримінального правопорушення та не є конкретною правовою кваліфікацією. Окрім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 інкримінуються діяння, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, однак у формулюванні обвинувачення не зазначено спосіб заволодіння чужим майном, а також місце вчинення кримінальних правопорушень, а тому висунуте ОСОБА_8 обвинувачення є не конкретним.

Прокурор, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду, якою повернуто обвинувальний акт, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що судом не зазначено підстав невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України та неможливості призначення такого обвинувального акту до судового розгляду. Висновки суду не ґрунтуються на вимогах ст. 291 КПК України. Обвинувальний акт повністю відповідає вимогам закону, підписаний слідчим та прокурором, до обвинувального акта додано реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Зазначає, що сторони у підготовчому засіданні просили призначити вказаний обвинувальний акт до судового розгляду. Вважає, що наведені судом першої інстанції підстави для повернення обвинувального акта є формальними та перешкоджають виконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника та обвинувачену, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України, а тому ухвала про повернення прокурору обвинувального акту підлягає скасуванню, оскільки зазначені в ухвалі суду підстави для його повернення не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а інших підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не наведено.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акта та доданими до нього матеріалами, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

Мотиви прийнятого судом рішення зводяться до того, що в обвинувальному акті не зазначено конкретно окремо правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3, ч.4 ст. 191 КК України, з посиланням на редакцію статті кримінального закону,яка діяла на час вчинення інкримінованих ОСОБА_8 діянь, що безпосередньо впливає на визначення об`єктивної сторони складу інкримінованого кримінального правопорушення і не є конкретною правовою кваліфікацією та, що формулювання обвинувачення не містить вказівку про спосіб заволодіння чужим майном, а також місце вчинення кримінального правопорушення.

Однак, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання фактично вдався до аналізу складу кримінального правопорушення, втрутився в аналіз об`єктивної сторони злочину, обґрунтованості пред`явленого обвинувачення. Саме прокурор, як сторона обвинувачення зобов`язаний доводити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, надаючи вже під час судового розгляду відповідні докази. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Таким чином,закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:1) фактичних обставин кримінального правопорушення;2) правової кваліфікації; 3) формулювання обвинувачення.

На переконання колегії суддів обвинувальний акт містить необхідні складові та в ньому викладено саме ті обставини, які вважає встановленими сторона обвинувачення.

Перевірка обґрунтованості обвинувачення здійснюється під час судового розгляду. Зазначені в ухвалі суду обставини підлягають з`ясуванню безпосередньо під час судового розгляду, оскільки доведення елементів кримінального правопорушення, обґрунтованості обвинувачення зібраними доказами покладається на прокурора під час судового розгляду, а суд, відповідно до норм ч. 6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо повернення обвинувального акту з наведених підстав, залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 338 КПК України, відповідно до якої з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Крім того, слід зазначити, що за умови недоведеності окремих елементів кримінального правопорушення, суд не позбавлений можливості виключити конкретні обставини зі змісту пред`явленого обвинувачення або ж ухвалити виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

В матеріалах кримінального провадження відсутній технічний носій інформації фіксації судового провадження в суді першої інстанції судового засідання від 09 серпня 2023 року, про наявність якого зазначено в журналі підготовчого судового засідання (а.п.103), про що також зазначив прокурор під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції. Апеляційним судом вживалися заходи щодо витребування архівної копії диску із записом судового засідання від 09.08.2023р., проте такої надано не було.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000141 від 14 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4