ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000239,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року продовжений строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, строком на 60 (шістдесят) днів, по 25 листопада 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні, досудове розслідування якого триває, та які знайшли своє підтвердження в ході застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та під час продовження строку тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 255, 307 КК України, що носили організований та систематичний характер, слідчий суддя дійшов висновку не визначати розмір застави.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту за місцем його проживання.

У випадку, якщо суд не погодиться з тим, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі, передбаченому для осіб, підозрюваних у вчиненні особливо тяжких злочинів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підозра є необґрунтованою, не були доведені прокурором ризики, які вказані формально, та неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, а також не визначення судом розміру застави, що не відповідає особі підозрюваного.

Вказує, що запобіжний захід обирався та продовжувався не уповноваженим судом з порушенням територіальної юрисдикції, оскільки юридична адреса органу досудового розслідування та сам вказаний орган розташований не на території, на яку поширюється територіальна юрисдикція Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Вважає, що ризики стороною обвинувачення не доведені, а вказані формально.

Зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять жодного прямого доказу причетності ОСОБА_5 саме до збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, а тому надані прокурором матеріали справи не можуть переконати стороннього спостерігача у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 255 КК України.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 були належним чином досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування його під вартою.

Так, при продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою враховано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних з реалізацією наркотичних засобів та психотропних речовин на систематичній основі, досудове розслідування триває, не завершені призначені експертизи, а отже продовжують існувати ризики переховування підозрюваного ОСОБА_5 від суду та слідства, знищення, спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на інших підозрюваних, а також ризик продовження своєї протиправної діяльності.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування колегія суддів враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема, ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, не містять прямих доказів причетності ОСОБА_5 саме до збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, що не є достатнім для обґрунтування підозри, то вони фактично зводяться до оцінки доказів та вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення правил підсудності, то в даному випадку враховується, що контроль за даним кримінальним провадження здійснюється слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, що відповідає розташуванню органу досудового розслідування, який, зокрема, здійснюється СУ ГУНП в Дніпропетровській області, а тому згідно приписів ст. 34 КПК України зміна підсудності неможлива і недоцільна.

Ствердження сторони захисту про необґрунтованість не визначення судом розміру застави, то враховується наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, враховуючи обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, які є злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, при постановленні ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного обґрунтовано не визначив йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4