ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3256/23 Справа № 205/7659/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

-13.05.2011 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.115 ч.2 п.4, 185 ч.1 КК України до 13 років позбавлення волі, звільненого 02.09.2019 року умовно-достроково на 2 роки 11 місяців 22 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000444, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2023 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винними у тому, що він взимку 2020 року придбав автомобіль «BMW 318i», 1995 року, після чого, восени 2021 року, у невстановлений день та час, перебуваючи на території Новокодацького району м. Дніпро, у мережі «Інтернет», за допомогою пошукової системи «Google», знайшов оголошення щодо виготовлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З метою отримання офіційного документу, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який забезпечує право на керування автомобілем, не бажаючи проходити офіційну реєстрацію в державній установі відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року за № 340, у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на пособництво у підробці зазначеного вище офіційного документа. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 , восени 2021 року, усвідомлюючи суспільне-небезпечний характер своїх дій, у меседжері «Viber» за вказаним у оголошенні номером телефону, надіслав особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, свої особисті анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, ІНН, місце мешкання та реєстрації, марку та VIN-код автомобіля, для подальшого заповнення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 , приблизно через два тижні, восени 2021 року, знаходячись у відділенні № 48 «Нової пошти», за адресою: м. Дніпро, пр. Олександра Поля 104а, отримав від особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, посилку з підробленим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_1 на автомобіль «BMW 318i», загальний легковий седан-В, рік випуску 1995, колір сірий, в якому власником зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яке сплатив грошові кошти в сумі близько 20 000 грн., яке не відповідає за способами друку та спеціальним елементам захисту аналогічним бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться в офіціальному обігу на території України, яке залишив при собі з метою подальшого використання.

Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_6 , 08 червня 2023 року, приблизно об 15 годині 26 хвилин, керуючи транспортним засобом «BMW», р/н НОМЕР_2 , поблизу буд.55 по вул. Київська, в м. Дніпро, був зупинений співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області через перевищення швидкісного режиму. Реалізуючи свій злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, обвинувачений ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_1 на автомобіль «BMW 318i», загальний легковий седан-В, рік випуску 1995, колір сірий, в якому власником зазначений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підробленим, пред`явив працівникам поліції зазначений завідомо підроблений документ, як документ, який підтверджує його право керувати транспортним засобом, таким чином, діючи умисно, використав завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такі документи та надає права.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу, а також за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

В апеляції:

- прокурор, не оскаржуючи доведеність вини і кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст. 420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 11 місяців 22 дні та штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, вказані покарання виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 71 КК України, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 , не застосував положення цієї статті, не приєднав невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року.

Зазначає, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, в період його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, тобто восени 2021 року.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які кожен окремо та разом заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши та проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактичних обставин, місця, часу, способу вчинення та інших обставин, встановлених судом і викладених у цьому вироку стороною обвинувачення не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає. Апеляційна скарга обвинуваченим та його захисником не подавалась.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність через незастосування вимог ч. 1 ст. 71 КК України, є слушними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року за п. 4 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 185 КК України до 13 років позбавлення волі. А вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, восени 2021 року, тобто після його звільнення 02.09.2019 року умовно-достроково від відбування вищезазначеного покарання на 2 роки 11 місяців 22 дня за ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.08.2019 року.

Отже, при наведених обставинах, суд першої інстанції помилково не застосував вимоги ст. 71 КК України і до призначеного покарання за новим вироком не приєднав невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2011 року, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для скасування такого вироку в цій частині з ухваленням нового вироку, оскільки у даному випадку необхідно при призначенні покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків застосувати норми ст. 71 КК України і до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком від 13.05.2011 року та призначити йому остаточно покарання у виді 2 років 11 місяців 22 днів позбавлення волі. При цьому за приписами ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, призначеного на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 гривень необхідно виконувати самостійно.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок в частині призначення покарання ОСОБА_6 скасувати та постановити в цій частині свій вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 421 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2011 року та остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років 11 (одинадцяти) місяців 22 (двадцяти двох) днів позбавлення волі та штрафу у розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень, який виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4