Справа № 128/2492/23
Провадження №11-кп/801/1059/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05.09.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в :

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2020 за ч. 2 ст. 186, з застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, з тих підстав, що засуджений ОСОБА_8 на даний час не довів свого виправлення, а також факту недоцільності подальшого виконання призначеного покарання внаслідок досягнення цілей покарання в процесі його відбування.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05.09.2023 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього ст. 81 КК України та звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Апелянт вважає, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального закону. Вказує на дані, які характеризують ОСОБА_8 з позитивної сторони, наявність заохочень та відбуття ним більшої частини покарання.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Тобто головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2020 за ч. 2 ст. 186, з застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. ОСОБА_8 наразі утримується в державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». Станом на 19.06.2022 відбув 2/3 частини призначеного покарання.

Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України, суд першої інстанції дослідив дані, надані установою виконання покарань, з яких вбачається, що ОСОБА_8 4 рази притягався до кримінальної відповідальності, 1 раз звільнявся з іспитовим строком та належних позитивних висновків для себе не зробив, за період відбування покарання 6 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, останнє дисциплінарне стягнення непогашене в законному порядку.

Адміністрація установи вважає, що засуджений ОСОБА_8 не досяг ступеня виправлення відповідно ст. 81 КК України, а саме не проявив позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що є необхідною умовою ресоціалізації засудженого та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві, тому недоцільно застосовувати до нього ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Ґрунтовних даних про поведінку засудженого, які б свідчили, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково, судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду, вважає висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, обґрунтованими та належним чином вмотивованими та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05.09.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4