Справа № 296/1046/24
Ухвала

Іменем України

08 лютого 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Миропіль, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні №0000247 від 29.04.2016,

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , відповідно до змісту якого просить продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 від 29.04.2016 (до об`єднання №0000373 від 14.07.2023 року) за п.4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.255, ч.5 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.4 ст.28, ч.3 ст.149, ч.4 ст.28, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345, ст.386 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , не пізніше листопада 2017 року, створив злочинну організацію, яка характеризувалась внутрішньою та зовнішньою стійкістю, ієрархічністю структури та керівництва, відданістю учасників злочинної організації його керівнику.

Так, діючи на виконання спільного умислу, спрямованого на створення і діяльності злочинної організації, а також вчинення у її складі в якості керівника злочинів, ОСОБА_9 досяг домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про спільне залучення до участі у злочинній організації інших осіб, на яких буде покладено виконання конкретних ролей, спрямованих в цілому на досягнення злочинних цілей, щодо незаконного заволодіння грошовими коштами шляхом вимагання, а також на забезпечення ієрархічних взаємовідносин між учасниками злочинної організації, та на доведення всім учасникам - плану злочинної діяльності злочинної організації.

Створена ОСОБА_9 злочинна організація налічувала дев`ять постійних учасників, які безпосередньо брали участь у плануванні та вчиненні кожного злочину; мала складну структуру злочинної діяльності, яка виразилась у функціонуванні паралельно, під єдиним загальним керівництвом двох структурних частин (груп осіб), метою яких було вчинення конкретних злочинних діянь, а саме група під керівництвом ОСОБА_10 , до складу якої увійшли мешканці м.Коростишів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також група під керівництвом ОСОБА_11 , до складу якої увійшли мешканці м.Коростишів: ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , а також інші невстановлені слідством особи.

На виконання розробленого заздалегідь та узгодженого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 плану створення злочинної організації та її подальшої злочинної діяльності, спрямованої на вчинення корисливих злочинів проти власності, інші учасники угруповання, під їх керівництвом, повинні були знаходили громадян із соціально вразливих верств населення, які фізично не розвинені та не можуть дати відсіч у разі вчинення відносно них протиправних дій, після чого шляхом застосування насильства та погроз його застосування, здійснювали вимагання грошових коштів, при цьому вимагали суми, які фактично потерпілі не мають змоги сплатити, з метою подальшого утримання потерпілих у «борговому» становищі, вимагаючи при цьому в них надумані «відсотки» за прострочені платежі при неіснуючих заборгованостях.

Таким чином, у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше листопада 2017 року після того, як ОСОБА_9 досяг домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про їх безпосередню участь у діяльності злочинного об`єднання, а також функціонування під їх керівництвом структурних частин (груп осіб) у злочинній організації, про що останні розробили вищевказаний план злочинної діяльності та приступили до його реалізації.

В подальшому, у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час, проте не пізніше листопада 2017 року, ОСОБА_11 , з метою реалізації спільного з ОСОБА_9 злочинного умислу, щодо створення злочинної організації та участі у вчинюваних нею злочинів, виконуючи свої обов`язки керівника її структурної частини, згідно плану протиправної діяльності злочинної організації, розробленого ОСОБА_9 , з метою реалізації цілей та мети діяльності вказаної організації - вимагання чужого майна, переважно грошових коштів від громадян за неіснуючі борги, запропонував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : здійснювати безпосереднє підшукування громадян, які можуть стати потенційними жертвами злочинів; безпосередньо вчиняти вимагання грошових коштів та майна громадян під надуманими приводами, у тому числі за неіснуючими та вигаданими борговими зобов`язанням; вчиняти залякування потерпілих та їх родичів з метою приховування діяльності злочинної організації та недопущення викриття її членів правоохоронними органами; здійснювати психологічний тиск на потерпілих; здійснювати розшукові заходи у випадку ухилення потерпілими від виплат за неіснуючими борговими зобов`язаннями; здійснювати їх доставку до спеціально підготовлених приміщень з метою примушування до сплати неіснуючих боргів шляхом висловлення погроз застосування насильства, нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, катувань та принижень потерпілих; передавати грошові кошти та майно отримане внаслідок вимагань за неіснуючими борговими зобов`язаннями ОСОБА_11 для їх подальшого передання очільнику злочинної організації ОСОБА_9 , з метою раціонального розподілу між учасниками контрольованої ОСОБА_11 структурної частини злочинної організації.

У свою чергу ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи всі деталі розробленого ОСОБА_9 плану протиправної діяльності злочинної організації, а також що внаслідок майбутніх активних дій членів злочинної організації з громадян будуть неправомірно відібрані шляхом вимагання їхнє майно (грошові кошти) під надуманим приводом, у тому числі за неіснуючі боргові зобов`язання, погодились на пропозицію ОСОБА_11 , і таким чином стали учасниками структурної частини злочинної організації, створеної та очолюваної ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.255 КК України.

Так, 23.12.2022 у вечірній час, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , діючи у складі контрольованої ОСОБА_11 структурної частини злочинної організації очолюваної ОСОБА_9 , у період дії військового стану, з метою реалізації спільного злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та керуючись єдиним злочинним умислом направленим на вимагання грошових коштів у того ж ОСОБА_17 , приїхали на невстановленому автомобілі до підприємства по обробці граніту, яке орендує потерпілий ОСОБА_17 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрілись із потерпілим.

В ході спілкування з потерпілим, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 в усній формі висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 3000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складало 109500 гривень та повідомили про негативні наслідки для здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги. В цей час, після отримання відмови потерпілого ОСОБА_17 надавати грошові кошти, ОСОБА_11 наніс потерпілому два удари кулаками рук по голові, а саме в ліве вухо та ніс, від чого потерпілий відчув сильний фізичний біль, після цього ОСОБА_11 встановив потерпілому термін до 24.03.2023 на отримання від нього грошових коштів в сумі 3000 доларів США, що за курсом НБУ на день вчинення злочину складало 109500 гривень, а також наголосив на негативних наслідках у разі невиконання зазначеної вимоги у вигляді повторного застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

У подальшому, ОСОБА_11 , діючи у складі злочинної організації, не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді незаконного отримання грошових коштів від ОСОБА_17 , неодноразово телефонував останньому та в усній формі повторно висловлював вимогу передачі грошових коштів в сумі 3000 доларів США, погрожуючи застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги.

Надалі, ОСОБА_17 , дізнавшись про затримання працівниками правоохоронних органів, в середині серпня 2023 року, ОСОБА_13 ОСОБА_10 та інших осіб, звернувся з відповідною заявою про вчинення щодо нього злочину, а саме вимагання його майна.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене злочинною організацією, в умовах воєнного стану.

Крім цього, 15 серпня 2023 року близько 15 год 00 хв ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , прибули до місця проведення слідчих дій працівниками правоохоронних органів з метою вчинення опору та умисного заподіяння побоїв вказаним працівникам, а саме прибули до місця проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , де на той момент виконували свої службові обов`язки як учасники проведення обшуку старший оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_18 та оперуповноважений Управління служби безпеки України в Житомирській області капітан ОСОБА_19 , та достовірно знаючи, що останні являються працівниками правоохоронних органів, почали вчиняти опір та заподіяли побої вказаним працівникам, при цьому примушуючи їх шляхом застосування насильства спрямованого до виконання явно незаконних дій, а саме відпуску з місця слідчої дії учасника обшуку ОСОБА_11 , який був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у вчиненні опору працівникам правоохоронних органів під час виконання ними службових обов`язків, поєднаному з примушенням цих осіб шляхом застосування насильства спрямованого до виконання явно незаконних дій, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; в умисному заподіянні працівникам правоохоронних органів побоїв у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

15.08.2023 СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 було затримано, та 16.08.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

17.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст.276-279 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

08.12.2023 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

18.08.2023 Корольовським районним судом м.Житомира стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 неодноразово продовжувався, востаннє 10.01.2024 Корольовським районним судом м.Житомира терміном до 15.02.2024 включно, без визначення розміру застави.

26.01.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, матеріали кримінального провадження відкриті стороні захисту для ознайомлення.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою орган досудового розслідування обґрунтовує необхідністю запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи кваліфікацію вчинених злочинів;

- п.3 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчинених злочинів, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх. ОСОБА_5 може вчиняти спроби спілкуватися з іншими особами, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, та повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо. Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших осіб про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_5 є особою схильною до вчинення різного роду злочинів, у тому числі із застосуванням насильства, на що вказують обставини вчинення ним злочинів, передбачених ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, тобто вчинення опору працівникам правохоронних органів 15.08.2023, при виконанні ними службових обов?язків.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підтримали, з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор додатково зазначив, що ризики, передбачені положеннями частини першої статті 177 КПК України, на час розгляду клопотання є актуальними.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просить змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації. В обґрунтування поданого клопотання адвокат ОСОБА_6 зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 знаходиться під вартою вже понад чотири місяці, при цьому, за цей час з ним не було проведено жодної слідчої дії, ризики, передбачені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, відсутні. Також зазначив, що підозра є необгрунтованою, оскільки: з наявного в матеріалах кримінального провадження протоколу допиту потерпілого ОСОБА_17 вбачається, що підозрюваний не заподіював йому жодних тілесних ушкоджень, докази заподіяння ОСОБА_5 працівникам правовохоронних органів побоїв відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до ч.5 цієї ж статті, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення («Cebotari v. Moldova», п.48).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У відповідності до змісту повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень від 08 грудня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, з яких кримінальні правопорушення за ч.4 ст.189 та ч.2 ст.255 КК України є особливо тяжкими злочинами.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16 серпня 2023 року; протоколом допиту потерпілого від 16 серпня 2023 року; протоколом додаткового допиту потерпілого від 26 вересня 2023 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2023 року; протоколами проведення слідчого експерименту від 16 серпня 2023 року, від 29 вересня 2023 року; рапортами; протоколами (додаткового) допиту потерпілого від 16 серпня 2023 року, від 23 листопада 2023 року; протоколами допиту свідка від 17 серпня 2023 року, від 18 серпня 2023 року, від 23 серпня 2023 року, від 30 серпня 2023 року, від 31 серпня 2023 року; протоколом додаткового допиту свідка від 24 серпня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 січня 2024 року у справі №296/51/24 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.4 ст.189, ч.1 та ч.2 ст.263, ч.1 та ч.2 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386, ч.2 ст.146, ч.2 ст.149, ч.2 та ч.5 ст.255, ч.3 ст.357 КК України до шести місяців, тобто до 15 лютого 2024 року.

26 січня 2024 року старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майором поліції ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0000247 від 29.04.2016 складено повідомлення про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів кримінального провадження та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. 31 січня 2024 року сторона захисту розпочала ознайомлюватись з матеріалами досудового розслідування.

У відповідності до клопотання, до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є необхідність виконання органом досудового розслідування вимог ст.290 КПК України щодо надання доступу на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стороні захисту, складення обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні та вручення їх копій, зокрема, підозрюваному ОСОБА_5 і його захиснику.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Зокрема, продовжує існувати ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_5 підозрюється, зокрема, у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч.4 ст.189 КК України) та у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна (ч.2 ст.255 КК України).

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На обґрунтування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання збільшує його ймовірність, а також враховує особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має.

Крім того, слідчий суддя не виключає подальшого існування ризику незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023 з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь, а також незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд вважає недостатньо доведеним продовження існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом та можливого продовження вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

При вирішенні питання щодо наявності достатніх підстав для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наступні обставини.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 29.04.2016 тривало значний проміжок часу, однак матеріали клопотання станом на момент розгляду цієї справи не містять достатньо вагомих доказів в частині обгрунтованості підозри такого ступеню тяжкості, яка б виправдовувала подальше тримання під вартою підозрюваного понад 6 місяців.

Враховуючи наведене в сукупності із встановленими судом ризиками (ймовірного переховування; впливу на підозрюваних, свідків, потерпілих), які хоч і продовжують існувати, однак значно зменшились з урахуванням завершення досудового розслідування та спливу значного проміжку часу з моменту початку розслідування кримінального провадження, особу підозрюваного, який позитивно характеризується за місцем проживання, слідчий суддя вважає, що продовження застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю та таким ступенем втручання у права підозрюваного.

Щодо можливості застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає наступне.

З огляду на ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є, в тому числі, забезпечення балансу між правами і інтересами окремої особи (підозрюваного) та суспільними інтересами (захист особи суспільства і держави), а також застосування належної правової процедури.

Частиною першою статті 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі підозрюваного ОСОБА_5 , встановленим обставинам справи і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на стадії ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 слід відмовити, задовольнивши при цьому клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, з покладенням на нього наступних процесуальних обов`язків: цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з підозрюваними, свідками та потерпілими у кримінальному провадженні за №0000247 від 29.04.2016; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Керуючись статтями 176-179, 181, 193-194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 07 квітня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні процесуальні обов`язки:

- цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з підозрюваними, свідками та потерпілими у кримінальному провадженні за №0000247 від 29.04.2016;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали та обов`язків встановити до 07 квітня 2024 року.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1