Справа № 740/2965/23
Провадження № 1-кп/740/67/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурор ОСОБА_4 ,

- обвинувачений ОСОБА_5 ,

- захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження № 0000349 від 17.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.08.2013 року за ст. 70 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.12.2015 року за ст. 71 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.05.2016 року за ст. 71 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.03.2023 за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, з покладенням обов`язків,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

установив:

24.02.2023 у вечірній час ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за злочини проти власності, звільнившись з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, який у подальшому неодноразово продовжено і діяв станом на 24.02.2023, перебуваючи в приміщенні гаражу, що належить ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав колесо до велосипеда «Україна» вартістю 650 грн, після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 650 грн.

Указаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надав показання, що того дня він допомагав потерпілому по господарству, побачив у гаражі колесо до велосипеда, взяв його, щоб поміняти на своєму велосипеді, але не встиг у подальшому цього зробити, бо приїхала поліція. Він повернув колесо, потерпілий не має до нього претензій, він вибачився перед ним, зараз вони продовжують спілкуватися, і він допомагає йому по господарству. Розкаювався та шкодував у вчиненому, засуджував свої дії, обіцяв не повторювати подібного.

У судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_7 , подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність, просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, претензій до нього не має.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

При призначенні покарання суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він має середню освіту, неодружений, має місце реєстрації та проживання, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку в лікаря психіатра з 1986 року, при цьому згідно з висновком експерта № 229 від 20.04.2023 він на час вчинення кримінального правопорушення і на час проведення експертизи здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, що свідчить про його осудність, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності.

Суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Підстав для застосуванням ст. 69 КК України суд не вбачає з урахуванням відомостей про особу винного, який неодноразово судимий за злочини проти власності, не став на шлях виправлення.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів. При цьому суд ураховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 частиною принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного караного діяння такого покарання, котре законодавець вважає пропорційним.

Також суд ураховує, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.03.2023 ОСОБА_5 засуджено за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.01.2024 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.03.2023. Зазначене покарання обвинувачений не відбуває.

За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_5 підлягає призначенню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком суду.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 в указаному кримінальному провадженні не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, клопотання з цього приводу відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів становлять 755,12 грн та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України згідно зі ст. 174 КПК України скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2023 року.

Керуючись ст. 100, 122, 124, 174, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 березня 2023 року, і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Речові докази заднє колесо до велосипеда марки «Україна» залишити у володінні власника ОСОБА_7 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.03.2023, на майно, а саме заднє колесо до велосипеда марки «Україна».

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1