Справа № 373/976/23
Номер провадження 1-кп/373/47/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області під головуванням судді ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ ЄРДР 0000119) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, ОСОБА_2 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Помоклі Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянки України, освіта середня-спеціальна, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники провадження:

секретарка судових засідань ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_2 ,

її захисник ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у тому, що рішенням голови Помоклівської сільської ради №429 ХХХІV-VІ від 22.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_2 . Даній земельній ділянці в подальшому присвоєно кадастровий номер :01:047:0027.

Таким чином, ОСОБА_2 використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель комунальної власності в розмірі не більше 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яке закріплене п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України.

В подальшому, 24.02.2021 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_2 , достовірно знаючи про те, що згідно з вимогами ч. 4 ст. 116 Земельною кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а також те, що вона використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель комунальної власності в розмірі 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріплене п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, маючи умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману земельною ділянкою комунальної форми власності, перебуваючи в приміщенні Переяславської міської ради, яке розташоване за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Переяслав, вул. Б. Хмельницького, 27/25, власноручно, посвідчивши особистим підписом, заповнила заяву від 24.02.2021 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), про виділення їй безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 1000 кв.м. (0,1000 га), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та того ж дня подала вищевказану заяву в Переяславську міську раду.

09.12.2021 ОСОБА_2 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння шляхом обману земельною ділянкою комунальної форми власності понад норму безоплатної приватизації, закріплену п. «г» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, перебуваючи у приміщенні Переяславської міської ради, за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Переяслав, вул. Б. Хмельницького, 27/25, власноручно посвідчила особистим підписом заяву щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , якій присвоєно кадастровий номер :05:003:0152.

На підставі поданих ОСОБА_2 заяв Переяславською міською радою VIII скликання винесено рішення №33-24VIІІ від 20.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передачу її у приватну власність ОСОБА_2 ». Даним рішенням ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:003:0152, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстровано 14.02.2022 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_2 незаконно вдруге, безоплатно отримала у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:003:0152, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 78273,00 гривень, спричинивши тим самим шкоду потерпілому на вказану суму, а саме територіальній громаді, в особі Переяславської міської ради.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 8 КПК України визначається, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до ч. 1 4, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена повідомила, що сама собі думала, що та приватизація скасувалася і нічого. Коли почула про ці ділянки, думала, що може отримати цю землю. Будинок у с.Помоклі отримала у спадщину, а земельна ділянка не була приватизована. Приватизувала ту земельну ділянку вже після оформлення спадщини, оскільки спадкодавиця землю не оформила. Восени 2021 року почула про те, що дають земельні ділянки. Хтось сказав, що на полі на Чирському шосе дають землю. В міській раді на її запитання відповіли, що можна отримати землю. Питали про пільги на отримання земельної ділянки. Мабуть говорила про землю у селі, але будинок вже був проданий. Чула, що можна 5 разів набувати земельні ділянки. Думала, що у разі продажу будинку, вона має право на землю. Рішення Переяславської міської ради при оформленні земельної ділянки отримувала. Читала пункт про попередження щодо попереднього отримання земельної ділянки. Повідомляла когось в Переяславській міській раді, але не пам`ятає кого саме, про попередню земельну ділянку, що приватизувала, але вже продала будинок.

На підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення надані суду та досліджені наступні докази:

постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному упровадженні від 10.05.2023, якою слідча І. Черкаська змінила кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000041 від 14.03.2023 з ч. 3 ст. 190 на ч. 1 ст. 190 КК України. Підставою для зміни кваліфікації зазначено лише обставини щодо приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_3 та отриманням висновку експерта щодо її ринкової вартості;

постанова про визначення органу проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 11.04.2023, якою прокурорка Е.Гречка визначила сектор дізнання ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області органом, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000041 від 14.03.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України. У постанові є посилання на постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному упровадженні від 10.05.2023 слідчої І. Черкаської;

постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 18.05.2023, якою прокурорка ОСОБА_6 постановила у кримінальному провадженні №0000041 від 14.03.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України виділити в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_2 . Серед виділених матеріалів є витяг з ЄРДР від 14.03.2023, постанова про призначення групи прокурорів від 14.03.2023, постанова про доручення здійснення досудового розслідування в порядку ч. 7 ст. 214 КПК України від 14.03.2023, документи щодо набуття ОСОБА_2 земельних ділянок, матеріли тимчасового доступу до речей і документів, пояснення ОСОБА_2 , від 22.04.2023, постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 10.05.2023. У п. 3 резолютивної частини цієї постанови вказано присвоїти виділеним матеріалам досудового розслідування номер 0000119 від 18.05.2023;

висновок експерта № 2708/2876-2877 від 10.05.2023 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000041 від 14.03.2023;

ухвала слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.05.2023 у справі № 373/875/23 про арешт майна земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0152 площею 0,1 га по АДРЕСА_3 ;

висновок експерта №СЕ-19/112-23/3950-ОЗ від 28.04.2023, яким визначено ринкову вартість земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0152 площею 0,1 га по АДРЕСА_3 станом на 14.02.2022 78273 грн, станом на 27.04.2023 106012 грн;

ухвала слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.04.2023 у справі № 373/619/23 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000041, якою надано слідчим СВ ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, які входять до групи слідчих в цьому кримінальному провадженні, тимчасовий доступ до оригіналу заяви ОСОБА_2 від 24.02.2021;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.04.2023 та копія опису щодо вилучення оригіналу заяви ОСОБА_2 від 24.02.2021;

заява ОСОБА_2 від 24.02.2021 про виділення земельної ділянки по АДРЕСА_3 ;

постанова слідчої від 28.04.2023 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, якою заяву ОСОБА_2 від 24.02.2021 визнано речовим доказом;

ухвала слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.04.2023 у справі № 373/619/23 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000041, якою надано слідчим СВ ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, які входять до групи слідчих в цьому кримінальному провадженні, тимчасовий доступ до оригіналу заяви ОСОБА_2 від 09.12.2021;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.04.2023 та копія опису щодо вилучення оригіналу заяви ОСОБА_2 від 09.12.2021;

заява ОСОБА_2 від 09.12.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 ;

постанова слідчої від 24.04.2023 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, якою заяву ОСОБА_2 від 09.12.2021 визнано речовим доказом;

копія рішення Переяславської міської ради VIII скликання №33-24VIІІ від 20.01.2022 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передачу її у приватну власність ОСОБА_2 ». У п. 6 цього рішення зазначено: «Попередити ОСОБА_2 про те, що у разі виявлення на стадії затвердження проекту землеустрою факту попереднього безоплатного отримання земельної ділянки із комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дане рішення втрачає чинність»;

копії заяви ОСОБА_2 від 09.12.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 , витягу з ДЗК про земельну ділянку НВ-021 від 17.11.2021 з додатком;

витяг з протоколу засідання чергової 24 сесії Переяславської міської ради VIII скликання від 20.01.2022, копія результату поіменного голосування, копія рішення Переяславської міської ради VIII скликання №72-08VIІІ від 18.03.2021 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для подальшого оформлення права власності ОСОБА_2 ». У п. 7 цього рішення зазначено: «Попередити гр. ОСОБА_2 про те, що у разі виявлення на стадії виготовлення та затвердження проекту землеустрою факту попереднього безоплатного отримання земельної ділянки із комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дане рішення втрачає чинність», копія заяви ОСОБА_2 від 24.02.2021 про виділення земельної ділянки по АДРЕСА_3 з графічним матеріалом, копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_3 ;

копія протоколу пленарного засідання Помоклівської сільської ради від 22.09.2015, копія рішення Помоклівської сільської ради від 22.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_2 »;

копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 з додатками;

ухвала слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.04.2023 у справі № 373/619/23 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000041, якою надано слідчим СВ ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, які входять до групи слідчих в цьому кримінальному провадженні, тимчасовий доступ до оригіналу заяви ОСОБА_2 від 26.05.2014;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.04.2023 та копія опису щодо вилучення оригіналу заяви ОСОБА_2 від 26.05.2014;

заява ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га від 26.05.2014;

постанова слідчої від 24.04.2023 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, якою заяву ОСОБА_2 від 26.05.2014 визнано речовим доказом.

Захисник зазначив про недопустимість низки документів, наданих прокурором, та порушення прав обвинуваченої під час досудового розслідування. Судом, задля дотримання загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 10 (рівність перед законом), 22 (змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості), 26 (диспозитивність) КПК України, забезпечено прокурору можливість реалізувати свої права, визначені ст. 36 КПК України, у тому числі щодо виконання обов`язку, передбаченого ст. 92 КПК України з приводу того, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Прокурором з цього приводу було оголошено заяву про наявність певних описок у процесуальних документах та допустимості доказів в цілому. Зазначив, що будь-яких клопотань з цього приводу в нього немає.

Диспозиція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

У кримінальному праві є сталий підхід щодо суб`єктивної сторони, як елементу складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України (шахрайство) вона характеризується прямим умислом, корисливими мотивом і метою.

При цьому, обман проявляється у повідомленні неправдивих відомостей (дія) або замовчуванні відомостей, які мають бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно.

У постанові ВС від 04.08.2021 у справі № 712/10080/15-к зроблено висновок щодо застосування ст. 190 КК України.

Зокрема, зазначено, що складовою підстави кримінальної відповідальності за шахрайство є усвідомлення суб`єктом злочину того факту, що предмет злочину є для нього чужим, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого дійсного чи уявного права на нього. Кримінальна відповідальність за шахрайство пов`язана зі встановленням усвідомлення винним факту заволодіння чужим майном з метою його безоплатного, безповоротного обернення на свою користь (чи третіх осіб) за відсутності законних підстав, збільшення внаслідок цього власних або третьої особи майнових фондів.

Усвідомлення винуватою особою, кому саме належить чуже майно та на яких підставах, чи заволодіває він майном, використавши оману власника цього майна, чи оману іншої особи, у володінні якої воно перебуває, не є вирішальним для встановлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Оскільки обман є особливим видом інформаційного (дезінформаційного) впливу, його застосування спрямоване на відображення в свідомості обманутого у перекрученому, спотвореному вигляді фактів чи обставин, що обумовлюють рішення про передачу майна. Винний втручається в сферу психічної (інтелектуальної та вольової) діяльності іншої особи, фальсифікує її уявлення про відповідні обставини, вводить цю особу в оману, внаслідок чого вона обирає ту чи іншу лінію поведінки без знання про істинний, дійсний стан справ, її уявлення і судження фальсифіковані, а волевиявлення, та вчинки обумовлені обманними діями винного.

При цьому виникнення умислу передує заволодінню чужим майном, а обман як спосіб вчинення злочину може виявлятися як у формі дії, так і бездіяльності або поєднувати зазначені форми впливу з метою введення в оману чи підтримання омани, яка виникла поза протиправними діями винуватої особи.

З формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, не вбачається, кого та яка форма обману, на думку сторони обвинувачення, мала місце: дія або бездіяльність.

При цьому, характер викладення обставин у формулюванні обвинувачення вказує про дії ОСОБА_2 , але у своїх заявах під час судового провадження прокурор зазначав про її бездіяльність, яка полягала у неповідомленні (незазначені) у заявах до Переяславської міської ради відомостей про попереднє використання права на приватизацію земельної ділянки аналогічного цільового призначення, незважаючи на те, що така практика (зазначення у заявах таких відомостей) є сталою і обвинувачена це усвідомлювала.

Оцінюючи це твердження сторони обвинувачення суд враховує приписи ч. 1 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

В обвинувальному акті не зазначено коли, яким чином та у якій формі ОСОБА_2 мала повідомити Переяславську міську раду про отримання земельної ділянки безоплатно у власність.

Крім того, буквальне тлумачення ч. 4 ст. 116 ЗК України дає підстави для висновку, що ця норма не покладає на громадян будь-яких обов`язків. При цьому, змістовне значення слова «передача», використаного у цьому законодавчому приписі, відповідно до академічного тлумачення та з огляду на аналіз положень ЗК України, де це слово застосовується, стосується дій особи (органу), яка повноважна на розпорядження такими земельними ділянками (наприклад, відповідні міські (ст. 9), сільські та селищні (ст. 12) ради).

Крім того, зміст пункту 6 рішення Переяславської міської ради №33-24VIІІ від 20.01.2022 не вказує на спонукання ОСОБА_2 до вчинення будь-яких дій щодо повідомлення Переяславської міської ради відомостей про попереднє використання права на приватизацію земельної ділянки. Навпаки, у цьому пункті йдеться про можливі дії щодо виявлення такого факту іншими ніж ОСОБА_2 особами та наслідки такого виявлення - втрата рішенням чинності.

Зазначене дає підстави для висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_2 мала обов`язок або підстави для повідомлення Переяславської міської ради відомостей про попереднє використання права на приватизацію земельної ділянки.

У сукупності з показаннями обвинуваченої ОСОБА_2 , наданими суду, зазначене дає підстави для висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність прямого умислу в діях ОСОБА_2 , що їй інкриміновані, тобто необхідного елементу складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України суб`єктивної сторони.

Крім того, оцінюючи на предмет законності постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 18.05.2023, судом враховуються положення ст. 110 КПК України, відповідно до яких процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1), рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови, а постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3); ст. 214 КПК України, де зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2); ст. 217 КПК України, згідно з якими у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень (ч. 3), рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором (ч. 5).

Також судом враховуються приписи Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженої наказом Генерального прокурора від 17.08.2023 № 231, відповідно до якого Реєстр - електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, захисту, оброблення, обліку, пошуку, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 1 розділу II цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким урегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом (п.3 гл. 1 р. І); до Реєстру вносяться відомості про об`єднання та виділення матеріалів досудових розслідувань (стаття 217 КПК України) (п. 1 гл. 1 р. ІІ).

Зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що внесенню відомостей про виділення матеріалів досудового розслідування до ЄРДР має передувати ухвалення відповідної постанови прокурором.

У зв`язку з цим є безпідставними твердження прокурора, що відомості про виділення матеріалів досудового розслідування спочатку вносяться до ЄРДР та присвоюється їм новий номер кримінального провадження, а потім складається відповідна постанова.

Оскільки у постанові про виділення матеріалів досудового розслідування від 18.05.2023, якою з кримінального провадження №0000041 від 14.03.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_2 та у п. 3 резолютивної частини цієї постанови вказано про присвоєння виділеним матеріалам досудового розслідування номера 0000119 від 18.05.2023, вбачається, що внесення відомостей в ЄРДР про виділення матеріалів досудового розслідування та присвоєння їм номера 0000119 є незаконним.

Крім того, зважаючи на заяви захисника щодо недопустимості доказів, отриманих внаслідок виконання трьох ухвал слідчих суддів від 20.04.2023 та 28.04.2023 у справі № 373/619/23 про тимчасовий доступ до речей і документів, з огляду на невизначеність посадових осіб, яким було надано тимчасовий доступ через незаначення групи слідчих в цьому кримінальному провадженні та відсутність відповідної постанови, судом враховується висновок, зроблений Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 04.10.2021 у справі № 724/86/20.

Відповідно до цього висновку процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. При цьому таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування.

У цій постанові також зроблено висновок, що витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні. Витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а отже, не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Також, у зазначеній постанові вказано, що у разі використання слідчим повноважень з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення про визначення групи слідчих, до складу якої він входить на підставі такого процесуального рішення, він є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

У реєстрі матеріалів досудового розслідування, що доданий до обвинувального акту, не зазначено про будь-яку постанову про визначення групи слідчих як у кримінальному провадженні №0000041, так і в кримінальному провадженні № 0000119. Не згадуються у реєстрі матеріалів досудового розслідування й постанови про визначення дізнавача у цих кримінальних провадженнях, хоча у п. 30 розділу І «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії та слідчі дії» вказується «Доручення про проведення досудового розслідування» від 18.05.2023 начальника СД ВП № 1 Бориспільського РУП ОСОБА_7 , яке суд не має можливості оцінити через його ненадання.

При цьому, такі постанови також не надавалися для дослідження суду, як і витяги з ЄРДР у цих кримінальних провадженнях, у томі числі при наданні прокурору можливості реалізувати свої права у зв`язку з заявленою стороною захисту недопустимістю доказів, отриманих на підставі ухвал слідчих суддів від 20.04.2023 та 28.04.2023 у справі № 373/619/23 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Зазначене дає підстави, зважаючи на приписи п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, для визнання недопустимими заяв ОСОБА_2 від 24.02.2021, 09.12.2021, 26.05.2014, які були визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищенаведеним, з огляду на концепцію «плодів отруєного дерева», що застосовується у практиці Європейського суду з прав людини, наявні підстави для визнання недопустимим доказом висновки, зроблені у висновку експерта № 2708/2876-2877 від 10.05.2023 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000041 від 14.03.2023, оскільки цю експертизу проведено щодо недопустимого доказу.

КПК України процесуальними джерелами доказів визначає показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84).

Згідно з ч. 8 ст. 95 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 298-1 КПК України пояснення осіб визначає як одне з процесуальних джерел доказів у кримінальному провадженні про кримінальні проступки.

Зазначене дає підстави для висновку, що відібрання пояснень від ОСОБА_2 22.04.2023 на стадії досудового розслідування злочину могло бути порушенням закону, у тому числі її права на захист (п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України), про що зазначив захисник. Однак, зважаючи на те, що ці пояснення судом не досліджувалися, а також не вбачається процесуальних наслідків відібрання таких пояснень для ОСОБА_2 та подальшого досудового розслідування, суд позбавлений можливості дати належну оцінку заяві захисника з цього приводу.

Неточності, які виявлені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, постановах слідчої та прокурорів щодо кваліфікації кримінальних правопорушень та дат вчинення процесуальних дій чи ухвалення процесуальних рішень, на які звернув увагу захисник, суд відносить до друкарських помилок. Також безпідставним є зазначення в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про процесуальні дії щодо «підозрюваного» ОСОБА_8 , хоча попередньо зазначено, що це представник потерпілого, про що вказано й в обвинувальному акті. Кількість виявлених помилок у процесуальних документах свідчить про неналежну кваліфікацію та неуважність посадових осіб, які виготовляли ці документи.

Отже, з огляду на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а також, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діяннях обвинуваченої наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Судом враховується висновок ВС, зроблений у постанові від 13.01.2021 у справі № 243/1573/17, щодо застосування ч. 3 ст. 337 КПК України, відповідно до якого ці положення не вказують на те, що у разі непідтвердження за результатом судового розгляду висунутого особі обвинувачення сторона обвинувачення може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший злочин і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення.

Питання про документи та речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_2 невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України через недоведеність в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Поновити ОСОБА_2 у правах, обмежених під час кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.05.2023 у справі № 373/875/23 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0152 площею 0,1 га по АДРЕСА_3 .

Документи залишити у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1