Справа № 159/3450/22
Провадження № 1-кп/159/80/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі колегії суддів

під головуванням судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 в справі про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до заяви (далі цитата):

«1. у судових засіданнях 07.04.2023 року та 26.04.2023 року під час допиту потерпілого ОСОБА_11 головуючий суддя ОСОБА_1 істотно порушив положення ст.ст.352, 358 КПК України, за якими:

Ч.3 ст.353 КПК України: Допит потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених частинами другою, третьою, п`ятою - чотирнадцятою статті 352 цього Кодексу.

Ч.3. ст.352 КПК України: Суд зобов`язаний контролювати хід допиту свідків, щоб уникнути зайвого витрачання часу, захистити свідків від образи або не допустити порушення правил допиту.

Ч.6. Свідка обвинувачення першим допитує прокурор, а свідка захисту - захисник, якщо обвинувачений взяв захист на себе - обвинувачений (прямий допит). Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї.

Ч.7. Після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання.

Ч.8. Під час допиту свідка сторонами кримінального провадження головуючий за протестом сторони має право зняти питання, що не стосуються суті кримінального провадження.

Ч.12. Після допиту свідка йому можуть бути поставлені запитання потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, їх представниками та законними представниками, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим та суддями.

В той самий час, головуючий суддя ОСОБА_1 : самостійно розпочав допит цього потерпілого, при цьому мав фактично бути стороннім арбітром, забезпечуючи диспозитивність, змагальність, рівність сторін перед законом і судом, а в подальшому допустив можливість прокурору та представнику потерпілого проводити допит шляхом навідних запитань із формулюванням завідомо сформульованих відповідей у таких запитаннях. Більше того, головуючий самостійно перефразовував питання сторони захисту, висловлював власні інтерпретації та роз`яснюючи на свій лад відповіді потерпілого, в дивний спосіб їх розтлумачуючи, фактично унеможливлюючи повноцінний, об`єктивний, змагальний допит, в той самий час, коли потерпілий давав вкрай суперечливі і неоднозначні показання.

6. постійно, безпідставно та невмотивовано відмовляючи стороні захисту у зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який більш м`який запобіжний захід, суд фактично обмежив мого Підзахисного та його сім`ю, яка складається з трьох інвалідів, у забезпеченні конституційного права на піклування та медичну допомогу, передбаченого положеннями ст.49 Конституції України, оскільки фактично і формально проігнорував медичні показання та докази щодо потреби постійного лікування членів сім`ї мого Підзахисного: матері, дідуся, бабусі за відповідними направленнями, вродженими та набутими діагнозами, підтвердженими історією хвороби та іншою медичною документацією, що вкотре вказує на неприховане виявлення упередженості суду до сторони захисту, наявністю ознак не просто нелюдського поводження суду щодо ОСОБА_9 , а й взагалі можливою наявністю ознак катування особи, якій штучно судом, на підтримку та за участю прокурора, системно, невиправдано, неспівмірно вчинялися перешкоди до реалізації конституційних прав. Формальна позицію судді ОСОБА_1 , зводиться до того, що необхідно якнайшвидше дослідити докази у цій справі і лише тоді він зважить підстави для зміни запобіжного заходу, що вказує на завідомо обвинувальний ухил судочинства під головуванням судді ОСОБА_1 , заздалегідь сформоване упереджене ставлення до обвинувачений, а тому унеможливлює досягнення задвань кримінального провадження, що передбачені положеннями ст.2 КПК України.»

Головуючий суддя ОСОБА_1 не виявляв упередженості до сторони захисту під час допиту потерпілого і не порушував норми КПК під час допиту.

Заявник слушно процитував норми КПК України, відповідно до яких суддя зобов`язаний контролювати хід допиту потерпілого, щоб уникнути зайвого витрачання часу, захистити потерпілого від образи або не допустити порушення правил допиту.

Саме цей обов`язок головуючий суддя і виконував під час допиту потерпілого, не допустивши при цьому проявів упередженості до сторони захисту.

Головуючий суддя не розпочинав допит потерпілого, цей допит розпочав прокурор, як і належить.

Головуючий суддя належно реагував на протести захисника щодо невірно, на думку останнього, поставлених запитань прокурора і представника потерпілого. Таке реагування не містить ознак упередженості до сторони захисту. Метою такого реагування було усунення суперечок між сторонами щодо належності запитань, з тим щоб допит продовжувався і його порядок дотримувався.

Під час допиту потерпілого захисником ситуація склалася так, що потерпілий і захисник перестали розуміти одне одного і допит почав перетворюватися у конфлікт. У цьому випадку головуючий суддя зобов`язаний був відновити порядок проведення допиту, усунувши зайву його нервозність. Якщо сторони перестали розуміти одне одного, зокрема поставлені запитання і відповіді на них, головуючий зобов`язаний втрутитися і налагодити взаєморозуміння. Для цього головуючий вправі уточнювати у сторін запитання і відповіді на них, добиваючись правильного їх розуміння кожною стороною. Саме цим головуючий і займався. Захисник не був позбавлений права реагувати, якщо поставлені ним запитання і відповіді на них потерпілого невірно розуміються, в тому числі і головуючим, що він, до речі, і робив. В результаті допит вдалося завершити у спокійному руслі. Якщо захисник вважає, що допит потерпілого не досяг для нього своєї цілі, то він може клопотати про повторний допит потерпілого.

Головуючий, так само як і суд в цілому, не виявляв упередженості до сторони захисту в питанні зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 . Суд, визначаючи запобіжний захід обвинуваченому, оцінює ризики, які існують щодо нього. Рівень цих ризиків щодо ОСОБА_9 з самого початку розгляду справи був достатньо високим для тримання під вартою і суд щоразу, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, обґрунтовував ці ризики. Сімейні обставини обвинуваченого ОСОБА_9 , на які вказує захисник, не були здатні переважити вказані ризики, тримання обвинуваченого під вартою продовжувало залишатися необхідним для забезпечення здійснення правосуддя, тому суд і залишав ОСОБА_9 під вартою. Щодо інших тверджень у заяві про відвід, то просування у розгляді справи здатне послабити ці ризики, які враховуються при обранні запобіжного заходу, наприклад, небезпека впливу на потерпілого і свідків може стати меншою після їх допиту, дослідження письмових доказів може дозволити переоцінити ризики щодо переховування обвинуваченого і можливого вчинення ним інших правопорушень. Та обставина, що розгляд справи майже завершений, часто використовується як засіб ініціювання і обґрунтування зміни запобіжного заходу на більш м`який, що є загальновідомим, в тому числі і для заявника відводу. Головуючий не дарма, у зв`язку з цим, наголошував учасникам судового розгляду на необхідності пришвидшення розгляду справи, зокрема дослідження доказів, оскільки затримка з таким дослідженням має вплив на вирішення питання щодо запобіжного заходу. У такому наголошенні немає вияву упередженості до сторони захисту. У такому наголошенні виявляється намір головуючого спонукати учасників судового розгляду до руху процесу вперед.

В той же час, слід відмітити, що таке наголошення головуючого не знаходить належного відклику у тієї ж сторони захисту. Стосовно заявника відводу, то з огляду на важкі сімейні обставини його підзахисного клієнта і тривале його перебування під вартою, він мав би надати його справі пріоритет і не ставити інші справи перед цією. У такому випадку справа могла б призначатися до розгляду через дні і тижні, а не через місяці, як це відбувається зараз. Завантаженість адвоката зрозуміла, але ж саме він визначає кількість справ, за які він береться. Ця кількість справ не має призводити до того, що справу, у якій людина перебуває під вартою, можливо призначити лише на місяць-півтора вперед і ніяк не раніше. Крім того, не повинна виникати ситуація, коли суд за ті ж місяць-півтора вперед погодив з заявником відводу розгляд справи, а він в судове засідання безпосередньо не прибуває, віддавши перевагу іншим справам. А відсутність заявника відводу безпосередньо в залі судового засідання позбавляє можливості перейти до дослідження ряду доказів, на чому не раз наголошував головуючий. В результаті потерпає клієнт того ж заявника відводу, коли він місяцями чекає продовження судового розгляду, до того ж, під вартою.

Таким чином, усі дії як головуючого, так і усього складу суду, були спрямовані на організацію належного ведення процесу, а не на вияви упередженості до будь-кого.

Заява необґрунтована і у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.75, 81 КПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 в справі про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч.4 ст.187 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили відразу.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_12

СУДДІ ОСОБА_13

ОСОБА_14