СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/5788/23

ун. № 759/18885/23

30 вересня 2023 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0003797 внесеного до ЄРДР 29.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , з клопотанням, яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0003797 внесеного до ЄРДР 29.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0003797 від 29.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.09.2023 року, близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні кабінету №216 КНП «Київська міська клінічна лікарня №5», що за адресою: м. Київ, вул. Крамського, 21-А, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, вчинив закінчений замах на відкрите викрадення мобільного телефону марки «IPhone SE» вартістю 13899 гривень, який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий громадянами.

Так, 29.09.2023 року, близько 09:30 год. ОСОБА_5 прибув до КНП «Київська міська клінічна лікарня №5» з метою проходження огляду лікарем. Після чого, через деякий час був направлений до кабінету, який розташований на другому поверсі.

В цей же день, близько 13:30 год. ОСОБА_5 зайшов до кабінету №216, де помітив відсутність сторонніх осіб та виявив на столі мобільний телефон марки «IPhone SE», який останній вирішив викрасти з метою особистого збагачення, після чого, взяв вказаний телефон та поклав до своєї кишені штанів. В цей момент до вищезазначеного кабінету зайшла ОСОБА_7 , яка помітила ОСОБА_5 та наказала останньому повернути викрадене майно, однак у останнього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону марки «IPhone SE».

Так, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи впритул до ОСОБА_7 застосовуючи фізичну силу рук, почав відштовхувати останню з метою безперешкодного залишення приміщення лікарні, однак ОСОБА_7 почала чинити опір, в результаті чого, утворилася штовханина, яка перемістилася до загального коридору лікарні, де ОСОБА_7 попросила про допомогу та ОСОБА_5 був затриманий громадянами, у зв`язку із чим не довів свій злочинний умисел, щодо відкритого заволодіння мобільним телефоном телефону марки «IPhone SE» до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

У вчиненні зазначеного злочину обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, громадянин України, українець, з середньою освітою, без місця реєстрації, без постійного місця мешкання, раніше судимий 14.02.2023 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 та ч. 1. ст. 185 КК України із встановлення іспитового строку на 1 (один) рік.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованому йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 протоколом огляду місця події від 29.09.2023 року, протоколами допиту свідків, протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , повідомленням ОСОБА_5 про підозру у вчинення кримінального правопорушення, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому за погодженням з прокурором звернутися з клопотанням до суду про обрання запобіжного заходу у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити спроби:

переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

незаконно впливати на свідків та потерпілу.

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність перелічених вище ризиків свідчить наступне:

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та за вчинення якого, передбачене покарання у виді виключно позбавлення на строк від 7 до 10 років. Тобто тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування. Крім того, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України від 24 лютого 2022 року, введений воєнний стан, який в подальшому було неодноразово продовжено та який діє по сьогоднішній день. Тобто, ОСОБА_5 користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, зокрема, в місцях постійного проведення бойових дій або місцях непідконтрольних органам державної влади України.

Окрім того, у випадку не застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, останній може чинити спроби незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні. Оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 може чинити незаконний влив на зазначених осіб, не лише шляхом прохань, а й погроз або із застосуванням насильства. Сам факт перебування підозрюваного на свободі після вчинення тяжкого злочину, вже буде впливати на потерпілу, бо буде свідчити про те, що після таких злочинних дій можна уникнути відповідальності і далі вести звичайне життя.

На момент вчинення злочину ОСОБА_5 мав не погашену судимість за вироком Святошинського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 та ч. 1. ст. 185 КК України із встановлення іспитового строку на 1 (один) рік, таким чином останній на шлях виправлення не став та перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На теперішній час відсутні медичні застереження щодо неможливості перебування ОСОБА_5 в умовах ДУ «Київського слідчого ізолятору».

Все це вказує на те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор, підтримав дане клопотання з зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник - адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечували проти поданого клопотання, надавши пояснення, що підозрюваний співпрацюватиме зі слідством, та просили застосувати запобіжний захист не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження:

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 протоколом огляду місця події від 29.09.2023 року, протоколами допиту свідків, протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , повідомленням ОСОБА_5 про підозру у вчинення кримінального правопорушення, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Судом встановлено, що 29 вересня 2023 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

На момент вчинення злочину ОСОБА_5 мав не погашену судимість за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 14.02.2023 року за ч. 1 ст. 309 та ч. 1. ст. 185 КК України із встановлення іспитового строку на 1 (один) рік.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При обранні запобіжного заходу суд повинен також враховувати практику Європейського суду з прав людини, який зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, про те таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризиків, того що обвинувачений може втекти (справи: «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії») Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом заняття, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку із країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій підозрюваного приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені слідчим та прокурором до клопотання.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину, особу підозрюваного, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0003797 внесеного до ЄРДР 29.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє протягом 60 діб до 27.11.2023 року включно, але в межах строку досудового розслідування та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1