ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1442/23 Доповідач - ОСОБА_1
Справа № 645/5578/23 Слідчий суддя - ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2023 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000087 від 03.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 365-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2023 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000087 від 03.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 365-2 КК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на об`єкти нерухомого майна № 101, загальною площею 413,3 кв.м., а саме нежитлових приміщень мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4», загальною площею 413,3 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони проведення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна, у тому числі відчуження та/або розпорядження будь-яким іншим способом даним нерухомим майном.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, оскільки слідчим суддею не надано належної оцінки обставинам кримінального правопорушення та не враховані наявні ризики.

Зазначає, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, позбавлення можливості їх передачі (відчуження), псування, знищення, що безпосередньо зазначалось у клопотанні про арешт майна із вказівкою на те, що зазначені приміщення є об`єктом кримінально протиправних дій.

Правовою підставою для арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, а саме вибуття з власності Харківської територіальної громади об`єкту нерухомості - нежитлових приміщень мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4», загальною площею 413,3 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та необхідності збереження вказаного речового доказу з метою унеможливлення його подальшого відчуження, псування, знищення, перетворення.

Прокурор звертає увагу, що з метою надання правомірного вигляду володінню, користуванню та розпорядженню зазначеним об`єктом нерухомості, вже укладено кілька договорів, зокрема, договір купівлі-продажу від 06.12.2019, договір позики від 24.03.2020.

Вказані приміщення мансарди є речовим доказом - об`єктом кримінально протиправних дій, тобто предметом, на який було безпосередньо спрямоване кримінально протиправне діяння, а відтак зазначене майно набуте протиправним шляхом, є предметом кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 365-2 КК України та відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України.

Прокурор вважає, що незастосування арешту майна зумовить труднощі в частині встановлення істини по кримінальному провадженню внаслідок того, що речові докази можуть бути передані (відчужені), перетворені (об`єднанні/поділені), зіпсовані чи знищені.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, власник майна ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції не прибув, про причини свого неприбуття не повідомив.

Відповідно до вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП № 2 ХРВП № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000087 від 03.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 365-2 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за фактом зловживання повноваженнями державним реєстратором та безпідставної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та за фактом шахрайського заволодіння нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 02.10.2023 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000087 від 03.08.2023 нежитлові приміщення мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4, загальною площею 413,3 кв.м., в літ. «А-4» по АДРЕСА_1 .

Мотивуючи подане клопотання про арешт майна, прокурор посилалась на те, що рішенням державного реєстратора Печенізької РДА Харківської області ОСОБА_8 № 49675602 від 14.11.2019 за заявою ОСОБА_9 об`єкти нерухомого майна № 101 та № 101 об`єднано та утворено новий - № 101 - нежитлові приміщення мансарди №№ 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4» по АДРЕСА_1 , загальною площею 413,3 кв.м.

При цьому, відповідно до рішення 12 сесії Харківської міської Ради народних депутатів 21 скликання від 28.09.1992 «Про комунальну власність міста» будинок по АДРЕСА_1 включено до переліку об`єктів комунальної власності міста.

Згідно з інформацією юридичного департаменту Харківської міської ради, приватизація нежитлових приміщень мансарди у житловому будинку по АДРЕСА_1 не здійснювалась.

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що вищевказані приміщення мансарди загальною площею 413,3м2 в будинку АДРЕСА_1 безпідставно вибули з комунальної власності Харківської територіальної громади, чим останній спричинено істотну шкоду, а реєстрацію права власності державним реєстратором проведено всупереч вимог статтей 10, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 101, право власності на нежитлові приміщення мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4», загальною площею 413,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 06.12.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 за ОСОБА_7 на підставі договору дарування нежитлових приміщень (номер в реєстрі 6439 від 06.12.2019), укладеного між ОСОБА_9 (Продавець) та ОСОБА_7 (Покупець).

Постановою слідчого від 02.10.2023 нежитлові приміщення мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4», загальною площею 413,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню, оскільки вони є предметом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 365-2 КК України.

Дані об`єкти нерухомого майна будуть використані для проведення судової оціночно-будівельної експертизи, в ході якої буде встановлено суму матеріальних збитків, спричинених територіальній громаді м. Харкова, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 190 КК України.

З метою проведення подальшого досудового розслідування, збереження речових доказів, позбавлення можливості передачі (відчуження), псування, знищення, перетворення нежитлових приміщень мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4», загальною площею 413,3 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які є об`єктом кримінально протиправних дій, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, та у подальшому будуть використані для встановлення обставин кримінального правопорушення під час проведення відповідних експертних досліджень, прокурор просила накласти арешт на вищезазначений об`єкт нерухомого майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя виходив з тих обставин, що прокурором не обґрунтовано необхідність накладення арешту та не доведено можливість використання даного майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також не доведено розумність та співрозмірність обмеження права користування, розпорядження майном завданням кримінального провадження, прокурором не наведено переконливих даних, які б вказували на необхідність накладення арешту на майно і накладення арешту є розумним та співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

З таким висновком слідчого судді, суд апеляційної інстанції не погоджується та вважає його таким, що не відповідає положенням статей 98, 131, 170, 172, 173 КПК України.

Під час вирішення питання накладення арешту на майно слід враховувати положення статі 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, без врахування можливості використання вилученого майна як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки воно є об`єктом кримінально протиправних дій та предметом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 365-2 КК України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на об`єкт нерухомого майна № 101, загальною площею 413,3 кв.м., а саме нежитлових приміщень мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4», загальною площею 413,3 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та задоволення клопотання прокурора.

На даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у права і інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження та є співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

Обираючи спосіб арешту майна, суд апеляційної інстанції з врахуванням положень частини 4 статті 173 КПК України, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме заборона проведення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна, у тому числі відчуження та/або розпорядження будь-яким іншим способом даним нерухомим майном

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції приходить висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000087 від 03.08.2023.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2023 - скасувати і постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000087 від 03.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 365-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна № 101, загальною площею 413,3 кв.м., а саме нежитлових приміщень мансарди № 9а-1, 9а-2, 9а-3, 9б-1, 9б-2, 9б-3, 9б-4 в літ. «А-4», загальною площею 413,3 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони проведення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна, у тому числі відчуження та/або розпорядження будь-яким іншим способом даним нерухомим майном.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: