провадження №1-кп/947/334/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19 лютого 2024 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001061 від 09.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, неодруженого, освіта середня, непрацюючого, раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

1. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

Відповідно до обвинувального акту від 04.12.2023 року зі зміненим обвинуваченням по кримінальному провадженню №0001061 від 09.08.2023 року, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення майнових кримінальних правопорушень, судимості по яким у встановленому законом порядку не погашено, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності в умовах дії воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX строком на 30 діб, строк дії якого продовжено і який діє на теперішній час, за наступних обставин.

Так, 09.08.2023, приблизно o 11 год. 00 хв., у ОСОБА_3 , який зайшов у приміщення приватного закладу загальної середньої освіти Одеська гімназія «IQ School», що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Варненська, 4, виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки Huawei моделі Р Smart Plus, в корпусі темно синього кольору.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно зі стола, що знаходиться в приміщенні ПЗЗСО Одеська гімназія «IQ School», викрав мобільний телефон марки Huawei моделі Р Smart Plus, в корпусі темно синього кольору вартістю 2916,33 грн., що належить потерпілій ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_3 , з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши матеріального збитку потерпілій на загальну суму 2916,33 грн.

1.2. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

2. Цивільний позов у кримінальному провадженні.

2.1. Потерпілою ОСОБА_7 до початку судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_3 було пред`явлено цивільний позов. В обґрунтування якого потерпіла зокрема зазначила, що внаслідок злочину діями ОСОБА_3 , їй завдано матеріальну шкоду в сумі 2916,33 грн. У зв`язку з чим, її, ОСОБА_7 , визнано потерпілою у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 128, 129 КПК України, ст.ст.22, 1166 ЦК України, просила суд: стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну шкоду в розмірі: 2916,33 грн. за майновою вимогою.

3. Позиція сторін кримінального провадження.

3.1. Під час судового розгляду, прокурор підтримала пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Запропонувала не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

3.2. Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав. Цивільний позов на суму 2916,33 грн. також визнав. Погодився не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

3.3. Захисник, також погодився не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

3.4. Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності. Проти зміненого обвинувачення не заперечувала. Цивільний позов підтримувала, просила задовольнити. Міру покарання просила призначити згідно вимог законодавства.

4. Докази.

4.1. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, форми його вини, мотиву і мети вчинення кримінальних правопорушень та вважає за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

4.2. Допитаний під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 просив вибачення, та шанс виправитися. Крім цього пояснив, що не було роботи, не вистачало грошей на ліки для матері, шукав роботу. Зайшов в приміщення спитати, може щось по будівництву зробити. На столі лежав телефон. Він його взяв, побачив, що ніхто не бачить, поклав собі у кишеню та пішов. Потім продав його десь за 1000,00 грн. та купив матері ліки. Каявся у тому, що робив.

4.3. Згідно з інформацією КНП «Одеський ОМЦПЗ» від 19.09.2023 року, ОСОБА_3 перебував на лікуванні з 29.03.1996 по 05.03.1996 рік, а згідно інформації з КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 07.07.2023, ОСОБА_3 на обліку не перебуває.

4.4. Відповідно до вироку Приморського районного суду міста Одеси від 20.11.2018 (справа №522/15629/18), ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

4.5. Відповідно до довідки Одеського НДЕКЦ МВС України, розмір витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні за висновком №СЕ-19/116-23/15685-ТВ від 14.09.2023 складає 717,00 грн.

4.6. Відповідно до досудової доповіді від 26.10.2023 року складеної відносно обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється також як високий. При цьому, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально- виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п.п.1,2 ч.1 та п.4 ч.2 ст.76 КК України, а саме пройти заходи пробаційної програми: «Зміна про кримінального мислення».

4.7. Відповідно до довідки УІАП ГУНП в Одеській області від 07.09.2023 року, ОСОБА_3 10.02.2021 року був звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 20.11.2018 року.

4.8. Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 27.09.2023 року, до ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001061 від 09.08.2023 року, було застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» на 60 днів в межах строку досудового розслідування, до 25.11.2023 року.

4.9. Відповідно до вироку Суворовського районного суду міста Одеси від 15.01.2024 (справа №523/14282/23), ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

5. Судові дебати та останнє слово.

5.1. Під час судових дебатів, прокурор зокрема зазначила, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України під час судового розгляду доведена у повному обсязі. Просив призначити обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років та на підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Суворівського районного суду міста Одеси від 15.01.2023 року, шляхом часткового складання остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць. Цивільний позов задовольнити.

5.2. Обвинувачений ОСОБА_3 під час судових дебатів відмовився від можливості висловитися.

5.3. Захисник, під час судових дебатів зазначив, що необхідно врахувати обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та повне визнання вини. Строк покарання оголошений прокурором вважав достатнім, але якщо є можливість повного поглинання, то це було краще.

5.4. Під час останнього слова, обвинувачений зазначив, що вину визнає повністю, просив не призначати великий строк.

6. Оцінка доказів та висновки суду.

Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що:

6.1. 09.08.2023 року, приблизно o 11 год. 00 хв., ОСОБА_3 зайшов у приміщення приватного закладу загальної середньої освіти Одеська гімназія «IQ School», що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Варненська, 4, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно зі стола, що знаходиться в приміщенні цього закладу, викрав мобільний телефон марки Huawei моделі Р Smart Plus, в корпусі темно синього кольору вартістю 2916,33 грн., що належить потерпілій ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_3 , з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши матеріального збитку потерпілій на загальну суму 2916,33 грн.

6.2. Відповідно до ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність настає за крадіжку (таємне викрадення чужого майна), вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до примітки ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

6.3. Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово було продовжено, останній раз законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, затверджено Указ Президента України від 05.02.2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 14.02.2024 року строком на 90 діб.

6.4. Таким чином, оцінюючи кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковано правильно, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

6.5. При цьому, суд погоджується, що в інкримінованих діях обвинуваченого наявна ознака повторності, яка утворилася у зв`язку з непогашеною судимістю за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 20.11.2018 (справа №522/15629/18).

6.6. Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

6.7. При цьому, ч.5 ст.128 КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

6.8. Частина 1 ст.1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

6.9. Частина 1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

6.10. Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що визнає цивільний позов потерпілої у повному обсязі.

6.11. Таким чином, суд вважає, що оскільки потерпіла внаслідок неправомірних дій обвинуваченого зазнала майнової шкоди, і обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав цивільний позов, то позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди ОСОБА_7 на суму 2916,33 грн., підлягає задоволенню.

7. Призначення покарання.

7.1. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікуються як тяжкий злочин, раніше судимий, що враховано при кваліфікації вищенаведеного кримінального правопорушення, на обліках у інших медичних установах не перебуває.

7.2. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені, оскільки якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознаку злочину, що впливає на його кваліфікацію, то відповідно до ч.4 ст.67 КК України рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, повне визнання цивільного позову та сприяння судовому розгляду.

7.3. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

7.4. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі ближче до мінімального розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

7.5. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 15.01.2024 року був засуджений вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 15.01.2024 (справа №523/14282/23) за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вказаній справі не обирався. Відомості щодо початку відбуття ОСОБА_3 покарання за вищевказаним вироком, сторонами кримінального провадження суду не надані.

7.6. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

7.7. Таким чином, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань.

8. Запобіжний захід.

8.1. Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

8.2. Під час судового розгляду, стороною захисту суду не надано будь - яких належних та достатніх доказів на підтвердження існування виняткового випадку, який є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

8.3. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руслан Яковенко проти України» (Заява № 5425/11), «Суд зауважує, що, починаючи з дати постановлення вироку (навіть якщо лише судом першої інстанції), підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5. У своїй практиці Суд постановляв, що у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (п.п.31, 32).

8.4. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою суду від 19.02.2024 року слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

9. Процесуальні витрати та речові докази.

9.1. Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

9.2. Таким чином, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення Одеським науково - дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертизи на суму 717,00 грн. (висновок №СЕ-19/116-23/15685-ТВ від 14.09.2023).

9.3. Речові докази: DVD-R диск 16х, 4.7 GB, 120 min - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, а саме за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 15.01.2024 (справа №523/14282/23) у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та за цим вироком у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць із відбуттям покарання в кримінально-виконавчої установі закритого типу.

3. Строк відбування покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з 19 лютого 2024 року.

4. Цивільний позов ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 2916 (дві тисячі шістнадцять) гривень 33 копійки.

5. Речові докази: DVD-R диск 16х, 4.7 GB, 120 min - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

6. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи на суму 717 (сімсот сімнадцять) гривень 00 копійок.

7. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання цим вироком законної сили - залишити без змін.

8. Зарахувати у строк покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі строк з 27 вересня 2023 року по 18 лютого 2024 року включно.

9. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1