Провадження № 1-кс/752/5387/23
У Х В А Л А

17 липня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000070 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000070 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

В обгрунтування заявлених вимог прокурор зазначив, що у проваджені слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000070 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

З метою збереження речового доказу у межах кримінального провадження №0000070 просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засіданні відсутній, його відсутність не перешкоджає розгляду клопотання.

За правилами ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання про накладення арешту, фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що в задоволенні заявлених вимог про накладення арешту необхідно відмовити з наступних підстав.

За даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в межах кримінального провадження № 0000070 від 06.06.2023 року внесено повідомлення про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, на території Голосіївського району м. Києва, протягом 2021-2023 років, підробивши офіційні документи, намагаються шахрайським шляхом заволодіти квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням прокурор зазначив, що квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 є об`єктом кримінально протиправних дій та має статус речового доказу у кримінальному провадженні, у звязу з чим слідчим слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до статті 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України ,арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати , що воно відповідає критерям , зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В той же час, посилання слідчого у клопотанні на те, що майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка являється предметом розгляду клопотання визнано речовим доказом, є процесуально безпідставним, оскільки до матеріалів клопотання про накладеня арешту не додано постанови про визнання вказаного майна речовим доказом, а відсутність такої постанови органу досудового розслідування нівелює мету накладення арешту на майно - забезпечення збереження речових доказів, і зазначене свідчить про необґрунтованість клопотання, а відтак і про відсутність належних правових підстав для його задоволення.

Крім того, клопотання не містить документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, у відповідності до вимог статті 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000070 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1