справа № 361/2523/22
провадження № 1-кп/361/601/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001037 від 24.05.2022, яке надійшло з Броварської окружної прокуратури, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бровари, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження, ухвалою від 02.10.2023 після повторного автоматизованого розподілу судової справи суддею ОСОБА_1 прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, відповідне кримінальне провадження підсудне Броварському міськрайонному суду Київської області та може бути призначене до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю представника потерпілої особи та обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_4 проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання представник потерпілого в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши зміст обвинувального акту та додані до нього документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, до яких віднесені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; та інші обставини, - покладається на слідчого, прокурора.

Аналіз змісту вказаних вимог закону у сукупності свідчить про те, що формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке за визначенням у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини (час, місце, спосіб), що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

В силу ч. 1 ст. 348 цього Кодексу, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з'ясовуючи його прізвище, ім'я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз'яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті "а" пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2008 у справі «Ващенко проти України» нагадав, що поняття «обвинувачення» для цілей п.1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

Отже, розгляд кримінального провадження без належного формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.

З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч. 1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засади змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст. 291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.

У відповідності до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення. Таке обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини. Саме в межах висунутого обвинувачення має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами статті 337 КПК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються таємному викраденні чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, суд вважає, що обвинувальний акт не містить конкретного, зрозумілого обвинувачення, оскільки, як при викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, так і при викладенні обвинувачення (які є ідентичними), зазначено, що ОСОБА_4 22.05.2022 о 13 го. 13 хв. «реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у торгівельному залі магазину №259 ТОВ «Фора», переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла візок для товарів, підійшовши до холодильників з м'ясом, взяла товар… та поставила його до візка, після чого направилася до розрахункових кас… та в подальшому, розрахувавшись за вище вказаний товар, залишила не приміщення №259… завдавши своїми діями ТОВ «Фора» майнової шкоди на загальну суму 566 грн. 90 коп».

Таким чином, із викладених в обвинувальному акті обставин не зрозуміло, якими саме діями ОСОБА_4 спричинено майнової шкоди ТОВ «Фора» на загальну суму 566 грн. 90 коп., яке саме майно було викрадено та у який спосіб.

В майбутньому це унеможливить зміну обвинувального акту, оскільки відсутні основні елементи об`єктивної сторони- чи виконувалися ОСОБА_4 дії, що є кримінально караними.

З огляду на наведені доводи, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, що порушує передбачене законодавством право обвинуваченої на захист від пред`явленого обвинувачення та на належне застосування до неї законної правової процедури при притягненні до кримінальної відповідальності, зазначені вище недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті під час судового розгляду, а тому позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, що узгоджується з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, який надає таке право суду у підготовчому судовому засіданні.

Постановляючи дану ухвалу суд звертає увагу на наступне:

- при прийнятті рішення суд не досліджував жодного доказу, а тому не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості;

- суд не давав оцінку обставинам кримінального правопорушення, а лише зазначив на відсутність обов`язкових відомостей, які мають міститись в обвинувальному акті;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить відповідних відомостей, означало б призвести до порушення права на захист обвинуваченої і до можливого скасування вищою інстанцією судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи судом, з підстав порушення права на захист.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 291, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001037 від 24.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1