ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2144/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003423 від 03.09.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна

Чернігівської області, громадянина України, який зареєстрований

та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 06 грудня 2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003423 від 03.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 03 вересня 2023 року, приблизно о 01 годині 35 хвилин, працівники управління патрульної поліції у м. Києві, у складі екіпажу «Рубін-204»: поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НП України ОСОБА_5 та поліцейського вказаного підрозділу ОСОБА_6 , перебуваючи у однострої із знаками розрізнення «Національної поліції України», виконуючи свої службові обов`язки, передбачені Законом України «Про Національну поліцію», прибуи на виклик з приводу порушення тиші за адресою: АДРЕСА_2 , та піднявшись на 22-й поверх виявили трьох раніше невідомих осіб чоловічої статі, серед яких був ОСОБА_4 .

Припиняючи вчинення адміністративного правопорушення співробітники патрульної поліції словесно попередили про необхідність припинення протиправних дій, а саме дрібного хуліганства та порушення правил додержання тиші в населених пунктах, на що ОСОБА_4 , не виконуючи законних вимог поліцейських, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, почав поводити себе агресивно та зухвало. Внаслідок чого, співробітник патрульної поліції ОСОБА_5 неодноразово повідомив останньому вимогу про припинення протиправної поведінки та можливості адміністративного затримання останнього.

Однак, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які виконували покладені Законом України «Про національну поліцію України» обов`язки, не реагуючи на їх законні вимоги припинити свою протиправну поведінку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, протиправно, чинив активний опір працівникам правоохоронного органу, що виразився у агресивній поведінці, а також активному фізичному перешкоджанні виконанню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїх службових обов`язків шляхом штовхання, хапання руками за формений одяг вказаних поліцейських.

У зв`язку із протиправними діями ОСОБА_4 , працівниками поліції було прийняте рішення, відповідно до ст. 45 Закону України «Про національну поліцію України», про застосування стосовно останнього спеціального засобу «кайданки» та його було затримано.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, має постійне місце проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину й примирення з потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним обрати найменш суворий вид покарання з альтернативно передбачених у цій санкції частини статті у виді штрафу із призначенням його у мінімальному розмірі, зважаючи також на думку потерпілого, який відмовився від заявлення цивільного позову, не бажав брати участь у судовому розгляді, не висловлював прохання до суду про призначення обвинуваченому суворого покарання до якого він претензій не має.

Під час досудового розслідування обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 05.09.2023 до 02.10.2023, що надалі був продовжений до 03.12.2023 та на час ухвалення цього вироку завершив свою дію. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні відсутні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 100, 368-371, 373, 374, 472, 474-476 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Під час досудового розслідування обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 05.09.2023 до 02.10.2023, що надалі був продовжений до 03.12.2023 та на час ухвалення цього вироку завершив свою дію. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1