Провадження №1-в/127/607/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

представника ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 клопотання адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення останнього.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 відбув дві третини призначеного йому покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, захисник посилається на те, що ОСОБА_6 працевлаштований, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, натомість 12 разів заохочувався адміністрацією установи.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання доставлений не був, разом з тим в матеріалах справи міститься письмова заява останнього, згідно з якою він просить суд здійснити розгляд клопотання за його відсутності.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просила залишити клопотання без розгляду.

Прокурор вважав, що правові підстави для залишення клопотання без розгляду відсутні, натомість просив відмовити у задоволенні клопотання захисника, оскільки засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення. Наголосив на тому, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має незняті та непогашені дисциплінарні стягнення. Крім того, звернув увагу суду на те, що засудженому ОСОБА_6 у 2023 році вже було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.

Представник державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» підтримав думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд дійшов до такого висновку.

З матеріалів особової справи засудженого випливає, що ОСОБА_6 10.03.2017 був засуджений Барським районним судом Вінницької області за частиною другою статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2019 звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком було скасоване та останній направлений для відбування призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Пунктом 1 частини другої статті 539 КПК регламентовано, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Відповідно до частини другої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, зі змісту пункту 2 частини третьої зазначеної статті випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Захисник засудженого в судовому засіданні просила залишити клопотання без розгляду, посилаючись на ту обставину, що це прохання ОСОБА_7 , яке він висловив їй при конфіденційній зустрічі.

Разом з тим, суд враховує, що чинним кримінально-процесуальним законодавством не регламентований порядок залишення заяв та клопотань в порядку виконання вироку без розгляду. Натомість за результатом розгляду таких клопотань, суд постановляє ухвалу про їх задоволення або відмову у задоволенні.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне розглянути клопотання по суті, надавши відповідну правову оцінку доводам сторін.

Зі змісту характеристики на засудженого випливає, що ОСОБА_6 за час відбування покарання в державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується посередньо, залучений до програми диференційованого виховного впливу, однак активної участі у її реалізації не приймає, має заборгованість за виконавчими листами у сумі 20400 грн., з яких відшкодовано лише 597,43 грн.

Також надані суду матеріали свідчать, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2023 ОСОБА_6 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення. Зазначена ухвала набрала законної сили 15.03.2023 на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду.

Суд при цьому враховує положення частини сьомої статті 539 КПК, відповідно до яких у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, а також щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

З огляду на викладене, враховуючи, що з моменту набрання законної сили ухвалою суду, якою ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні клопотання щодо його умовно-дострокового звільнення не минув рік, а засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника останнього слід відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Суддя: