Номер справи 703/3079/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонного суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2018 під №0001453, за клопотанням слідчого, погодженим прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із вчиненням особою у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2017 до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, є особою, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на підставі ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 06.12.2023,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, за час перебування на обліку в Черкаському районному відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (раніше - Смілянському МРВ з питань пробації у Черкаській області) у 2018 році порушив вимоги кримінально-виконавчого законодавства України щодо засуджених до кримінального покарання не пов`язаного з позбавленням волі та ухилився від відбування громадських робіт.

Так, ОСОБА_5 10 липня 2018 року був направлений Черкаським районним відділом №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (раніше - Смілянським МРВ з питань пробації у Черкаській області) для відбування і відпрацювання призначеного судом покарання у виді 160 годин громадських робіт до Смілянського ЦСРДІ «Барвінок», що розташований за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Філатова, 8А, та був ознайомлений під розписку з правилами відбування покарання, а також з вимогами трудової дисципліни.

Однак, у періоди часу з 11 липня 2018 року по 13 липня 2018 року та з 16 липня 2018 року по 18 липня 2018 року на відпрацювання громадських робіт до Смілянського ЦСРДІ «Барвінок» не з`явився, не повідомляючи причин своєї відсутності.

На неодноразові попередження Черкаського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (раніше - Смілянського МРВ з питань пробації у Черкаській області) про необхідність виконання невідпрацьованих 160 годин громадських робіт за графіком ОСОБА_5 не реагував та ігнорував попередження про наслідки ухилення від відбування покарання, внаслідок чого ОСОБА_5 , будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, ухилився від його відбування.

Дії ОСОБА_5 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.2 ст.389 КК України.

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , психічний розлад якого не перешкоджає його участі в судовому засіданні, у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання прокурора про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, однак пояснив, що від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт не ухилявся, натомість не з`являвся до місця відбування вказаного покарання внаслідок відсутності у нього фізичної можливості працювати через вживання ним протягом тривалого проміжку часу психотропних ліків. Підтримав позицію його захисника та законного представника щодо Просив застосувати щодо застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували, при цьому просили застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а саме:

- подання начальника Черкаського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (раніше - Смілянського МРВ з питань пробації у Черкаській області) ОСОБА_6 від 19 липня 2018 року №1786, яким останній повідомив працівників поліції про те, що за час перебування на обліку Черкаського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області з 31 травня 2017 року ОСОБА_5 , який засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року за ч.1 ст.125 КК України до 160 годин громадських робіт, порушує вимоги кримінально-виконавчого законодавства України щодо засуджених до кримінального покарання без позбавлення волі у виді громадських робіт, оскільки будучи ознайомлений 10 липня 2018 року під розпис з правилами відбування покарання та будучи направленим 10 липня 2018 року до Смілянського ЦСРДІ «Барвінок» для відбування вказаного покарання, у періоди з 11 липня 2018 року по 13 липня 2018 року та з 16 липня 2018 року по 18 липня 2018 року, згідно графіку, без поважних причин не зявився для відпрацювання призначених судом громадських робіт. Станом на 19 липня 2018 року засуджений ОСОБА_5 не відпрацював жодної години призначених йому 160 годин громадських робіт;

- копію вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року у справі №703/41436/16-к, 1-кп/703/66/17, згідно якого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт;

- підписка засудженого ОСОБА_5 від 10 липня 2018 року, відповідно до якої, останній підтвердив те, що йому роз`яснено, що згідно ст.37 КВК України, він зобов`язаний додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України;

- направлення Черкаського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (раніше - Смілянського МРВ з питань пробації у Черкаській області) від 10 липня 2018 року за №1701, відповідно до якого, ОСОБА_5 , для відбування призначеного йому за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року покарання у виді 160 годин громадських робіт, направляється до Смілянського центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок». Засуджений ОСОБА_5 до відбуття громадських робіт повинен був приступити 11 липня 2018 року;

- наказ директор Центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок» ОСОБА_7 від 11 липня 2018 року за №21-к/тм «Про громадські роботи», відповідно до якого, ОСОБА_5 , на підставі направлення №1701 від 10 липня 2018 року, прийнято з 11 липня 2018 року для відбування призначених вироком Смілянського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року кримінального покарання у виді 160 годин громадських робіт;

- графіки виходу на роботу засудженого до кримінального покарання у виді громадських робіт ОСОБА_5 на липень 2018 року, серпень 2018 року та вересень 2018 року, відповідно до якого, ОСОБА_5 щоденно у періоди з 11 липня 2018 року по 13 липня 2018 року, з 16 липня 2018 року по 20 липня 2018 року, з 23 липня 2018 року по 27 липня 2018 року, з 30 липня 2018 року по 03 серпня 2018 року, з 06 серпня 2018 року по 10 серпня 2018 року, з 13 серпня 2018 року по 17 серпня 2018 року, з 20 серпня 2018 року по 23 серпня 2018 року, з 27 серпня 208 року по 31 серпня 2018 року та з 03 вересня 2018 року по 05 вересня 2018 року з 08 години 00 хвилин по 12 годину 00 хвилин зобов`язаний був виконувати роботи з благоустрою території на об`єкті ЦСР «Барвінок»;

- рапорт старшого інспектора Черкаського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (раніше - Смілянського МРВ з питань пробації у Черкаській області) ОСОБА_8 від 13 липня 2018 року, відповідно до якого, ним 13 липня 2018 року було проведено перевірку відбування призначених судом громадських робіт засудженим ОСОБА_5 . Проведеною перевіркою було встановлено, що останній, згідно встановленого графіка, повинен був приступити до відпрацювання з 11 липня 2018 року, але до відпрацювання не приступив з невідомих причин;

- акт перевірки виконання засудженим кримінального покарання у вигляді громадських робіт від 13 липня 2018 року, який складений старшим інспектором органу з питань пробації ОСОБА_8 та директором ЦСР «Барвінок» ОСОБА_7 , відповідно до якого, останніми встановлено, що згідно встановленого графіка ОСОБА_5 повинен був приступити до відпрацювання з 11 липня 2018 року, але до роботи не приступив, не вийшовши ні 12 липня 2018 року, ні 13 липня 20218 року, про причини невиходу не повідомив;

- попередження від 16 липня 2018 року, відповідно до якого, засудженого ОСОБА_5 , у зв`язку з допущенням порушення порядку та умов відбування покара рання у виді громадських робіт, а саме: 11 липня 2018 року, 12 липня 2018 року та 13 липня 2018 року не вийшов на відпрацювання призначених йому 160 годин громадських робіт, згідно встановленого графіка, без поважних на те причин, у ці дні не хворів, до лікарів не звертався, попереджено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України;

- лист директора Центра соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок « ОСОБА_7 від 18 липня 2018 року за №50, відповідно до якого, ОСОБА_5 направлений для відбування призначених вироком суду громадських робіт з 11 липня 2018 року по 13 липня 2018 року на відпрацювання не вийшов без поважних причин;

- рапорт старшого інспектора Черкаського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області (раніше - Смілянського МРВ з питань пробації у Черкаській області) ОСОБА_8 від 18 липня 2018 року, відповідно до якого, ним 18 липня 2018 року було проведено перевірку відбування призначених 160 годин громадських робіт засудженому ОСОБА_5 . Проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_5 , незважаючи на всю проведену з ним роботу, винесення попередження, повторне ознайомлення про наслідки ухилення від призначених судом громадських робіт, ст.40 КВК України, належних висновків не зробив та знову 16 липня 2018 року, 17 липня 2018 року та 18 липня 2018 року не вийшов на відпрацювання повторно, про що було складено відповідний акт;

- акт перевірки виконання засудженим кримінального покарання у вигляді громадських робіт від 18 липня 2018 року, який складений старшим інспектором органу з питань пробації ОСОБА_8 та директором ЦСР «Барвінок» ОСОБА_7 , відповідно до якого, останніми встановлено, що ОСОБА_5 до відпрацювання не приступив, згідно встановленого графіка, та не виходив на відпрацювання 11 липня 2018 року, 12 липня 2018 року, 13 липня 2018 року, 16 липня 2018 року, 17 липня 2018 року та 18 липня 2018 року, про причини не виходу не повідомив;

- лист директора Центра соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок « ОСОБА_7 від 18 липня 2018 року за №51, відповідно до якого, ОСОБА_5 направлений для відбування призначених вироком суду громадських робіт з 16 липня 2018 року по 18 липня 2018 року на відпрацювання не вийшов без поважних причин;

- табель виходу на роботу в липні 2018 року засудженого ОСОБА_5 , який складений директором Центра соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок « ОСОБА_7 , відповідно до якого, ОСОБА_5 11 липня 2018 року, 12 липня 2018 року, 13 липня 2018 року, 16 липня 2018 року, 17 липня 2018 року та 18 липня 2018 року не вийшов на роботу без поважних причин;

- інформація про кількість відпрацьованих годин ОСОБА_5 , яка надана директором Центра соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок « ОСОБА_7 18 липня 2018 року, відповідно до якої, ОСОБА_5 не відпрацював жодної години з 24 годин, у зв`язку з невиходом на роботу без поважних причин.

Таким чином, у судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що у періоди часу з 11 липня 2018 року по 13 липня 2018 року та з 16 липня 2018 року по 18 липня 2018 року мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.389 КК України, а саме - ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, яке вчинене саме ОСОБА_9 .

Разом із тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 29 серпня 2018 року №316, на період часу, до яких відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, ОСОБА_5 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з актуальною психотичною, параноїчною симптоматикою, актуальним маренням переслідування, грубою психопатоподібною поведінкою дисоціально-збудливого типу, що, на думку комісії, позбавляло на вказані періоди часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає його здатності правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час слідчих дій та в судовому засіданні. З огляду на виявлені хворобливі особливості психічного стану під експертного, зокрема виражену некомпенсовану, психопатоподібну поведінку збудливо-дисоціального типу (в минулому з ауто-агресивними діями), враховуючи наявність актуальної психотичної - параноїдної симптоматики з актуальним маренням переслідування, враховуючи виражені структурно-логічні розлади мислення, з грубими порушеннями критичних і прогностичних функцій, враховуючи повторність скоєння суспільно-небезпечних дій, відсутність адекватної прихильності протирецедивному лікуванню за місцем проживання, комісія вважає, що ОСОБА_5 виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим типом нагляду.

Наведені у вищевказаному висновку експерта обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_5 неосудним.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Вказаною статтею визначено три критерії, які суд має врахувати, призначаючи певний вид примусових заходів медичного характеру: 1) медичний (характер і тяжкість захворювання), 2) юридичний (тяжкість вчиненого діяння) 3) соціальний (ступінь небезпечності хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. (постанова ККС ВС від 25 вересня 2019 року №464/7471/16-к).

Згідно ч.3 ст.94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку..

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як кримінальний проступок, у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує примусового лікування, та приймаючи до уваги, що висновок судово-психіатричного експерта не містить вказівки щодо необхідність госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, а містить лише рекомендацію щодо застосування конкретного виду лікування, а також враховуючи характеризуючи дані щодо ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку в лікаря психіатра та не перебуває на обліку лікаря нарколога, та приймаючи до уваги, що з часу вчинення інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння до дати розгляду судом по суті клопотання слідчого про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, минув тривалий проміжок часу, протягом якого, а саме ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2023 року, до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним типом нагляду, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд вважає за можливе застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, внаслідок чого клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час його судового розгляду не застосовувався, підстав для його застосування судом не встановлено.

Цивільного позову у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 19, 93, 94, 389 КК України, ст. ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 у зв`язку з вчиненням ним у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не оскаржено, а у разі оскарження - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений о 16 год. 40 хв. 11 січня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1