Номер провадження: 11-кп/813/2314/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 26.09.2023 якою в межах к/п №0000541 від 04.08.2022 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, працюючого по найму, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.11.2023, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 26.09.2023було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.11.2023 із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України без визначення застави.

Окрім того, зазначеною ухвалою було відмовлено стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, відомості про особу обвинуваченого та констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою з таких підстав:

- заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, окрім того, у відповідності до практики ЄСПЛ обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого злочину є неправомірним;

- обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні дружину та неповнолітню доньку, що свідчить про відсутність ризику його переховування від суду;

- всі речі та документи, які мають значення для встановлення обставин злочину знаходяться у органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим обвинувачений позбавлений можливості їх сховати чи знищити;

- в межах вказаного провадження допитані в суді потерпілий та свідки, за виключенням одного свідка, якого на теперішній час не може забезпечити сторона обвинувачення, натомість вказана обставина не може бути безумовною підставою для продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- ОСОБА_7 ніколи не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, є законослухняним громадянином, не зловживає алкогольними напоями, заяв та скарг на нього не надходило, окрім того, він працює на проминку «7-й кілометр» та є єдиним годувальником у родині;

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 26.09.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_8 направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 не заявляв клопотань про його обов`язкову участь при розгляді апеляційної скарги захисника на вказане судове рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Київському райсуді м. Одеси перебуває к/п №0000541 від 04.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим, зокрема, у вигляді позбавлення на строк до 8 років, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України - впливу на учасників процесу в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

У даному контексті апеляційний суд враховує, що не всі свідки у вказаному провадженні допитані. Колегія суддів враховує посилання захисника відносно того, що допит свідка не може забезпечити сторона обвинувачення, натомість існування зазначеного ризику повністю не виключається.

Що стосується посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 має дружину та доньку, апеляційний суд приймає їх до уваги, однак зауважує, що вказані обставини не є безумовною підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу з огляду на зазначені вище обставини.

Твердження захисника відносно того, що всі речі та документи, які мають значення для встановлення обставин злочину вилучені знаходяться у розпорядженні суду, у зв`язку з чим обвинувачений позбавлений можливості їх сховати чи знищити, апеляційний суд вважає неспроможними оскільки вказаний ризик не був зазначений ні прокурором у його клопотанні, ні судом у оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів враховує також суспільну небезпеку інкримінованого злочину, який посягає на здоров`я людини, яка є найвищою соціальною цінністю, окрім того, інкримінований злочин був вчинений у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим приходить до висновку про те, що у даному випадку суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Апеляційний суд також звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК, а обвинувачений або його захисник не позбавлені можливості надати суду документи, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, судом 1-ої інстанції прийняте обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування або зміни ухвали місцевого суду колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, оскільки доводи, викладені у апеляційній скарзі захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Водночас, апеляційний суд враховує доводи захисника відносно того, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою, у зв`язку з чим, на виконання ст. 28 КПК України та практики ЄСПЛ вважає за необхідне звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття заходів щодо дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 422-1, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 26.09.2023, якою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.11.2023, без визначення застави залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3