УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 Справа №607/23085/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні за №0000277 від 8.11.2022 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження №0000277 від 08.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 149 КК України, звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному ОСОБА_4 терміном на 60 діб.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, а також існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав із викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, відмовився надавати показання.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив частково задовольнити клопотання сторони обвинувачення та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певну пору доби.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби, оскільки немає необхідності застосовувати цілодобовий домашній арешт, просив долучити документи, які свідчать про те, що ОСОБА_4 має на утриманні матір, яка хворіє.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000277 від 08.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 149 КК України.

Вказане кримінальне провадження було розпочате за фактом того, що в травні 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена досудовим розслідуванням особа прийняла рішення здійснювати незаконну діяльність на території Тернопільської області, що полягала у викраденні та позбавленні волі громадян, які страждають на наркотичну та алкогольну залежність та заволодінні їх коштами, а також коштами їх рідних та близьких шляхом обману, за ніби то лікування від наркотичної чи алкогольної залежності.

Для досягнення кінцевої мети злочинної діяльності - заволодіння коштами шляхом обману, невстановлена досудовим розслідуванням особа розробила злочинний план, який передбачав: підбір та залучення до участі в організованій злочинній групі інших її учасників; розподіл між учасниками організованої злочинної групи функцій, їх корегування; конспірацію, прикриття незаконної діяльності для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності шляхом використання суб`єкта господарювання із основним видом економічної діяльності 94.99 «діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.» та укладення з фізичними особами цивільно-правових договорів з реабілітації; забезпечення матеріальної-технічної бази та фінансування групи, розподіл та виплату винагороди учасникам; пошук, оренду, облаштування приміщень та забезпечення транспортними засобами; пошук осіб, які страждають від наркотичної та алкогольної залежностей, схиляння їх та/або їх родичів шляхом обману до лікування, в тому числі через розміщення інформації у всесвітній мережі Інтернет та шляхом розповсюдження інформації відносно своєї діяльності; поміщення осіб у спеціально пристосоване приміщення та утримання там проти їх волі під виглядом надання платних послуг з лікування від наркотичної чи алкогольної залежності; отримання коштів за ніби то проведення лікування від вищевказаних залежностей.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що він в першій половині 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 19.01.2023 та 31.03.2023 відповідно добровільно та свідомо увійшов до складу організованої злочинної групи, усвідомлюючи наслідки своїх дій, які зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним викраденням та позбавленням волі громадян, які страждають на наркотичну та алкогольну залежність та заволодіння їх коштами, а також коштами їх рідних та близьких шляхом обману, за ніби то лікування від наркотичної чи алкогольної залежності, об`єднане єдиними планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення плану, відомого всім учасникам групи.

Так, невстановлена досудовим розслідуванням особа використовувала для конспірації своїх справжніх намірів та прикриття незаконної діяльності засновану 29.12.2020 в м. Хмельницькому Громадську організацію «Пульс Хмельницький», із основним видом економічної діяльності 94.99 «діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.».

Надалі, для досягнення злочинної мети, що полягала у викраденні та позбавленні волі громадян, які страждають на наркотичну та алкогольну залежність та заволодінні їх коштами, а також коштами їх рідних та близьких шляхом обману, за ніби то лікування від наркотичної чи алкогольної залежності, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи як організатор, спільно з ОСОБА_8 , який не був обізнаний із злочинними намірами організованої групи, підшукали та 01.06.2022 орендували житловий будинок з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ТОВ Укртелеком, працівники якого не були обізнані із злочинними намірами організованої групи.

Житловий будинок за даною адресою, організована група обладнала для утримання осіб проти їх волі та запобіганню їх втеч, встановивши запірні пристрої на віконних рамах, що унеможливлюють їх повне відкриття, відповідні замки на дверях, організували цілодобовий нагляд за потерпілими.

В подальшому, згідно розробленого та погодженого плану, члени організованої групи у складі співорганізаторів невстановленої досудовим розслідуванням особи та ОСОБА_9 , виконавців ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , шляхом введення осіб, а також їх родичів в оману, під приводом лікування від наркотичної чи алкогольної залежності, здійснювали пошук осіб, яким необхідне лікування від вищезазначених залежностей, поміщали їх у заздалегідь пристосовані приміщення «центру», де незаконно утримували проти їх волі з метою заволодіння чужими коштами, шляхом обману під виглядом надання платних послуг по лікуванню від наркотичної чи алкогольної залежності.

В якості знаряддя вчинення злочинів злочинна група використовувала транспортний засіб - автомобіль марки Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить виконавцю ОСОБА_4 , за допомогою якого перевозили потерпілих для подальшого утримання проти їх волі у спеціально пристосованому приміщенні.

Співвиконавці, діючи під керівництвом організаторів, із застосуванням обману, погроз, морального тиску, забезпечували поміщення потерпілих у спеціально пристосовані приміщення «центру», забезпечували потерпілих мінімальними запасами продуктів харчування з метою утримання їх у приміщенні тривалий час, здійснювали цілодобову охорону у приміщенні «центру», спостерігали за потерпілими, не даючи останнім змоги покинути приміщення «центру», чинили моральний тиск на потерпілих, обмежували останніх в телефонному зв`язку з родичами та безпосередньо контролювали розмову незаконно позбавлених волі осіб із їх родичами, щоб унеможливити витік інформації про незаконне позбавлення волі та вчинення стосовно них інших незаконних дій. Також, ОСОБА_9 та співвиконавці вели документацію центру, із застосуванням психологічного тиску, медичних препаратів змушували потерпілих підписувати заяви про добровільне перебування у «центрі», а також фіксували це на відео через мобільні телефони.

Також, невстановлена досудовим розслідуванням особа, ОСОБА_9 та співвиконавці підтримували зв`язок із родичами незаконно позбавлених волі осіб, повідомляючи їм недостовірні дані щодо стану здоров`я та лікування цих осіб, переконували їх у необхідності продовження курсу лікування та сплаті коштів за лікування на якомога довший період часу з метою збагачення.

Фінансування діяльності організованої групи, розподіл та виплата винагороди її учасникам, відбувалось за рахунок коштів, отриманих від родичів потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 особисто в загальній сумі 39 000 гривень, надісланих родичами потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 на банківський рахунок в АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_22 , банківський рахунок АТ «Універсал банк» («monobank») № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням банківські рахунки в загальній сумі 120 000 гривень.

Для підтримання постійного зв`язку і координації спільних дій з метою конспірації, а також недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, на виконання вказівок невстановленої досудовим розслідуванням особи та ОСОБА_9 як співорганізаторів спілкування між учасниками групи велося в тому числі у месенджері «Viber», а також телефонні розмови велися між учасниками організованої групи в короткій і прихованій формі, із застосуванням умовних фраз та словосполучень.

Свою злочинну діяльність організована група здійснювала згідно заздалегідь розподілених між її учасниками ролей.

Зокрема, ОСОБА_4 діючи як виконавець, згідно із заздалегідь розподілених співорганізаторами організованої групи невстановленою слідством особою та ОСОБА_9 ролей та функцій групи: - виконував вказівки та доручення невстановленої слідством особи та ОСОБА_9 , пов`язані із незаконною діяльністю групи; - шляхом проведення бесід входив в довіру до потерпілих, повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про можливість здійснення лікування, а також про стан потерпілих, незаконно позбавлених волі, спонукаючи їх до передачі осіб, які потребують лікування від наркотичної чи алкогольної залежності в орендованому приміщенні «центру», для їх подальшого утримання з метою отримання прибутку за надання послуг з лікування від вищевказаних залежностей; - здійснював позмінну цілодобову охорону в спеціально пристосованому для незаконного поміщення та утримання осіб «центрі» з метою запобіганням спробам втеч потерпілих; - безпосередньо приймав участь у діях направлених на незаконне позбавлення волі потерпілих; - надавав потерпілим для прийому медичні препарати, які негативно впливали на їх фізичний та психологічний стан і викликали сонливість з метою обмежити їхні дії, спрямовані на втечу з «центру»; - з метою доставки потерпілих та подальшого утримання проти їх волі, як знаряддя вчинення злочину, надав для користування власний автомобіль марки Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 ; - чинив моральний тиск на потерпілих, яких незаконно позбавлено волі; - одержував грошові кошти від незаконної діяльності.

22.11.2023 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 146 КК України.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

Вказане підтверджується доказами, а саме: протоколом обшуку в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 від 19.06.2023; показаннями потерпілого ОСОБА_23 ; показаннями потерпілого ОСОБА_24 ; показаннями потерпілого ОСОБА_25 ; показаннями потерпілого ОСОБА_26 ; показаннями потерпілого ОСОБА_27 ; показаннями потерпілого ОСОБА_28 ; показаннями потерпілого ОСОБА_29 ; показаннями потерпілого ОСОБА_30 ; показаннями свідка ОСОБА_31 ; показаннями свідка ОСОБА_32 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж.

Санкцією ч.3 ст. 146 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має буди застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи дане клопотання, слідчим суддею враховується те, що докази та обставини, на які посилається слідчий і прокурор у клопотанні дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний у випадку незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, який стверджується тим, що відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тому ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий суддя враховує, що на даний час встановлюються та не допитано ряд потерпілих, яких незаконно було позбавлено волі учасниками злочинної групи, а також осіб, коштами яких заволоділи; свідків, осіб, які можуть дати свідчення, що мають суттєве значення для встановлення істини по справі; а також підозрюваних, свідчення яких будуть мати істотне значення, для встановлення всіх учасників злочинної групи незаконного викрадення та позбавлення волі людей і заволодіння грошовими коштами потерпілих. Водночас, дані особи відомі ОСОБА_4 , та останній матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід, як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Разом з тим, ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зазначений у клопотанні сторони обвинувачення, жодним чином не обґрунтований, містить абстрактний характер, відтак слідчий суддя вважає його недоведеним і не бере до уваги.

Поряд з цим слідчий суддя враховує, що відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у будь-який спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає, і слідчому судді не надано.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує і те, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Зважаючи на наведене вище, та за наслідками встановлених обставин при розгляді клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

При цьому такий запобіжний захід надасть можливість підозрюваному працювати для утримання своєї сім`ї.

Слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із домашнім арештом, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту - задовольнити.

Клопотання сторони обвинувачення - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. (окрім випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги з метою прибуття до укриття) до 18.01.2024.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та в суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- в разі зміни постійного місця проживання або місця роботи повідомити про це негайно слідчого, прокурора чи суд;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання в органи УДМС (у випадку наявності) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 18.01.2024.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту наділсати для виконання до ГУНП в Хмельницькій області, а контроль за її виконанням покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні за №0000277 від 8.11.2022.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського

міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1