Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 листопада 2023 року, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_9 задоволено частково та накладено арешт на майно в межах кримінального провадження №0000260 від 17.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію ухвали отримав 20.12.2023, що підтверджується матеріалами справи, а апеляційну скаргу подав 21.12.023. Звертає увагу, що ухвалою слідчого судді від 06.11.2023 було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , однак відсутні підстави для вилучення самого автомобіля, в якому проводився обшук. Вказує, що ОСОБА_8 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні у зв`язку з чим вважає незаконним накладення арешту на його майно. Вважає що даний автомобіль не має будь-якого відношення до предмету дослідження у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що арештований автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, придбаний за їхні спільні кошти, у зв`язку з чим накладення арешту призводить до необґрунтованого обмеження прав дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_10 .

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 14.11.2023 в ході обшуку в автомобіля «Volkswagen Touareg», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000260 від 17.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , керуючись прагненням до наживи, володіючи організаторськими здібностями, знаючи психологію людей та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, домовилися про розподіл функцій для реалізації протиправної схеми.

Таким чином, ОСОБА_8 взяв на себе функцію загального керівництва злочинною групою, з метою координації злочинної діяльності особисто підібрав та залучив до участі у ній в якості співучасників - виконавців довірених осіб зі свого найближчого оточення, діючих та колишніх працівників ДП «ЖБТЗ», їх зв`язків, а також спеціалістів з ремонту бронетехніки. Залучивши вказаних осіб до вчинення злочинів у складі злочинної групи, ОСОБА_8 розробив злочинний план, розподіливши ролі та напрямки діяльності із заволодіння, ремонту, зміни серійних номерів, а також зберігання, перевезення, оформлення документів, при цьому доручивши ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , самостійно планувати та контролювати процес надходження ТМЦ.

Водночас, ОСОБА_11 , відповідно до розробленого загального плану, залучив до протиправного механізму ряд фізичних осіб - підприємців, серед котрих і його дружина ОСОБА_14 , реквізити яких використовуються для проведення безтоварних операцій по закупівлі комплектуючих для бронетехніки. Тим самим кошти, отримані від вказаних операцій, конвертуються ОСОБА_11 у готівку, шляхом зняття їх у банкоматах та подальшого обміну в іноземну валюту, яка розподіляється між учасниками злочинної групи.

Зорганізувавшись у стійке об`єднання, метою діяльності якого є незаконне збагачення та отримання матеріальних благ шляхом заволодіння державним майном, ОСОБА_8 залучив за матеріальну винагороду працівників державного підприємства, а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які в процесі професійної діяльності мають доступ до дефіцитних деталей, необхідних для ремонту бронетехніки. Вказані особи відповідно до своїх функціональних обов`язків проводять огляд, дефектування, ремонт, випробування вказаних деталей та вживають заходи з їх незаконного заволодіння, з метою подальшого продажу ОСОБА_8 ОСОБА_13 та ОСОБА_18 . При цьому ОСОБА_8 доведено до кожного учасника злочинної групи цінові діапазони за кожну номенклатуру деталей, з урахуванням їх технічного стану, зношеності деталей, необхідного об`єму ремонтних робіт та відсутності/наявності комплектуючих.

В ході проведення досудового розслідування зафіксовано, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 згідно з розподілом ролей, здійснюють формальний вхідний контроль ТМЦ, поставлених ОСОБА_11 , що у подальшому призводить до реалізації загального злочинного умислу.

До проведення ремонтних робіт обладнання ОСОБА_12 залучив ОСОБА_19 , який в минулому працював на керівних посадах в ДП «ЖБТЗ» та має необхідний досвід та коло знайомств, щоб здійснювати кваліфікований ремонт ТМЦ державного підприємства. Для реалізації механізму заволодіння комплектуючих ОСОБА_19 домовився з працівником заводу ОСОБА_20 про постачання дефіцитних деталей, що перебувають у його безпосередньому доступі як слюсаря-електрика з ремонту оптичного обладнання цеху №6 та подальший спільний ремонт за місцем проживання ОСОБА_19 у спеціально обладнаному гаражі.

Згідно з визначеними функціями, до реалізації протиправного механізму із заволодіння державним майном членами злочинної групи залучено офіцера філії НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України (з місцем дислокації на ДП «ЖБТЗ») ОСОБА_21 , відповідального за результати поглибленого дефектування та списання дефіцитних комплектуючих під виглядом бракованих, ввірених ОСОБА_15 , та до яких мають доступ ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_22 .

ОСОБА_23 , діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, також особисто здійснює діяльність із заволодіння ТМЦ, що перебувають на ДП «ЖБТЗ», з метою їх подальшої реалізації на ДП «ЖБТЗ» через невстановлені комерційні структури.

Також встановлено, що організатором злочинної групи ОСОБА_8 та співучасником ОСОБА_13 здійснюється закупівля ТМЦ, які належать ДП «ЖБТЗ», у ОСОБА_24 (сина колишнього водія автотранспортного господарства заводу ОСОБА_25 ) та ОСОБА_26 (колишнього начальника складу ДП «ЖБТЗ») які виступають посередниками між невстановленими працівниками підприємства та учасниками вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлено місця зберігання ТМЦ незаконного походження, а саме: ОСОБА_8 використовує гаражне приміщення № НОМЕР_3 у гаражному кооперативі «Кам`янка», де проводить зустрічі та передає ОСОБА_11 підготовлені деталі для продажу на завод. Також до вказаного приміщення ОСОБА_11 привозить деталі, які не пройшли вхідний контроль на підприємстві. Разом з цим ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_13 використовують як склади для зберігання незаконно отриманих ТМЦ 4 гаражні приміщення в гаражному кооперативі «Простір».

ОСОБА_11 для здійснення господарської діяльності та ведення бухгалтерського обліку використовує квартиру, як приміщення конспіративного офісу, де зберігає документацію, банківські карти, відкриті на підконтрольних ФОПів, та кошти, отримані в результаті ведення злочинної діяльності. Водночас, за місцем реєстрації юридичної особи працівники компанії не з`являються.

14.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/11233/23 від 06.11.2023 проведено обшук в автомобілі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в автомобілі «Volkswagen Touareg», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 в ході якого виявлено та вилучено:

- довіреність № 4 від 02.01.2023 на 1 арк.;

- блокнот чорного кольору з чорновими записами;

- чорнові записи на 6 арк.;

- автомобіль «Volkswagen Touareg», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Вилучений автомобіль «Volkswagen Touareg», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 на праві власності належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчим 14.11.2023р. вилучене майно визнано речовим доказом, про що винесено постанову.

Слідчий суддя дійшов висновку, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_8 , який не має статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, враховуючи наслідки арешту транспортного засобу для останнього, з метою запобігання можливості відчуження транспортного засобу, який визнано речовим доказом, містить інші відомості, які можуть бути використані як докази обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає наявними підстави для збереження речового доказу, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме, заборонивши лише відчуження та розпорядження майном. В зв`язку з вищезазначеним клопотання слідчого є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2023 року з огляду на те, що власник майна та його представник не були присутні під час проголошення повного тексту ухвали. Згідно супровідного листа копію ухвали ОСОБА_8 було отримано 20.12.2023 (а.с.152), а апеляційну скаргу представником подано 21.12.2023, тобто в межах, передбачених ч.3 ст.395 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги саме в частині скасування арешту з автомобіля «Volkswagen Touareg» , д.н.з. НОМЕР_1 , думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 17.05.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000260 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України (а.п.5).

14.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.11.2023 проведено обшук в автомобілі ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено: довіреність № 4 від 02.01.2023 на 1 арк.; блокнот чорного кольору з чорновими записами; чорнові записи на 6 арк.; автомобіль «Volkswagen Touareg», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 14.11.2023 вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000260 від 17.05.2023 (а.п.101-102).

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, у клопотанні слідчого про арешт майна зазначено підставу і мету, відповідно до положень ст.170 КПК України, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно належним чином обґрунтоване та відповідає вимогам КПК України.

Доводи апелянта про те, що ухвалою слідчого судді від 06.11.2023 було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , однак відсутні підстави для вилучення самого автомобіля, в якому проводився обшук колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.11.2023 було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen Touareg» , д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , з метою відшукання та вилучення: запчастин (деталей) до військової техніки та техніки подвійного призначення; мобільних телефонів на яких можуть міститися фото-, відеоматеріали; відеореєстратора автомобіля; зошитів, блокнотів із записами (номерами запчастин, помітками кому вони належать, номерами телефонів, контактними даними, в тому числі працівників ДП «ЖБТЗ»); готівкових коштів, здобутих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; документів на запчастини, технічної документації, бирок, (шильдиків) з номерами деталей; заявок від ДП «ЖБТЗ» щодо потреб у запчастинах; знарядь вчинення кримінального правопорушення (станків, приспособ, приладів); банківських карток; договорів на відкриття рахунків в банківських установах.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктом 1 ч.2 ст.167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.5.ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання про арешт майна слідчим подано на наступний день після проведення обшуку - 15.11.2023 (а.с.106).

З урахуванням наведеного, доводи представника власника майна про те, що у слідчого були відсутні підстави для вилучення автомобіля «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , є необґрунтованими.

Доводи адвоката про те, що ОСОБА_8 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні у зв`язку з чим вважає незаконним накладення арешту на його майно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Посилання адвоката на те, що даний автомобіль не має будь-якого відношення до предмету дослідження у даному кримінальному провадженні є необґрунтованими та передчасними, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, долученими до матеріалів судового провадження копіями протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових дій) підтверджується, що на вказаному автомобілі могли перевозитись деталі до бронетехніки, що знаходяться у власності ДП «Житомирський бронетанковий завод».

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею, з урахуванням принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосовано найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме, власнику ОСОБА_8 заборонено лише відчуження та розпорядження вказаним майном, з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Згідно реєстраційної картки ТЗ, власником автомобіля «Volkswagen Touareg» , д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 (а.с.13). В матеріалах провадження відсутні дані про те, що даний автомобіль придбано за спільні кошти подружжя ОСОБА_27 , не надано таких доказів представником і під час апеляційного розгляду, тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника про те, що арештований автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, придбаний за їхні спільні кошти, у зв`язку з чим накладення арешту призводить до необґрунтованого обмеження прав дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_10 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Touareg» , д.н.з. НОМЕР_1 , враховуючи, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що арешт майна є тимчасовим заходом, тобто він не є безстроковим, та обмежений строком досудового розслідування, який чітко регламентований статтею 219 КПК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що після проведення певних процесуальних та слідчих дій, в тому числі, експертних досліджень, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє власника майна в подальшому ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, яка є законною та обґрунтованою, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24 листопада 2023 року, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_9 задоволено частково та накладено арешт на майно в межах кримінального провадження №0000260 від 17.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України- без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: