Справа № 489/6343/19
Провадження № 1-кп/489/194/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

29 січня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження № 0003804 від 13.10.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.09.2003 Жовтневим районним судом Миколаївської області за статтями 289 ч. 3, 69 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуваням з іспитовим строком 2 роки;

21.04.2004 Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

07.08.2008 апеляційним судом Миколаївської області за статтями 152 ч. 4, 115 ч. 2 п. 10, 70, 71 КК України до 15 років позбавлення волі; звільнений 13.01.2016 за відбуттям строку покарання;

12.03.2018 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 30.10.2018 за відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту - 12.10.2019 о 17:33 год. ОСОБА_3 , знаходячись на ринку «Торг-Сервіс» по вул. Космонавтів, 156-А, м. Миколаєва, біля торгівельного кіоску, діючи за раптово виниклим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом ривку, з плеча потерпілої ОСОБА_6 відкрито викрав жіночу сумочку, яка не становить матеріальної цінності, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 17000 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму. Після того ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

26.01.2024 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи підозрюваного, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпіла надала письмову згоду на укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, а також відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Прокурор, обвинувачений та його захисник під час судового засідання підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 26.01.2024 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, характеризується посередньо, не працює та не має постійного джерела доходу, тому зазначені обставини вказують на необхідність встановлення трирічного іспитового строку для його виправлення з метою здійснення належного контролю за його поведінкою.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні відсутні витрати на залучення експертів.

Під час досудового розслідування та судового розгляду відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим на підставі ч. 5 ст. 72 КК України час попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 26.01.2024 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 29 січня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 30.10.2019 до 07.05.2020 включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази:

- цифрові носії DVD-R диски з відеозаписами за 12.10.2019 з камер відеоспостереження - зберігати в матеріалах судового провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1