Провадження № 1-кп/461/809/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої вирішується

питання про застосування заходів

медичного характеру ОСОБА_4

законного представника особи,

стосовно якої вирішується

питання про застосування заходів

медичного характеру ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002524 від 07.09.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Золочівського району, села Підгайчики, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002524 від 07.09.2023 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 05.09.2023 року, приблизно о 21 год. 44 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», який розташований за адресою: м. Львів, вул. Шота Руставелі, 40, який належить юридичній особі ТОВ ТВК «Львівхолод», юридична адреса: м. Львів, вул. Угорська, 22, шляхом вільного доступу, таємно, в умовах воєнного стану, викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A037F», ІМІІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 3000 гривень, після чого покинув місце вчинення суспільно небезпечного діяння, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказавши, що, на його думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 надав пояснення, з яких вбачається, що він не заперечує свою причетність до подій, які викладенні у клопотанні, при цьому просив не застосовувати до нього примусові заходи медичного характеру.

Захисник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - адвокат ОСОБА_6 та законний представник - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили клопотання клопотання прокурора.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Наявність у діях ОСОБА_4 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння повністю та об`єктивно доведена наступними доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_7 просить прийняти міри до невідомої особи, яка 05.09.2023 року приблизно о 21 год. 44 хв. у приміщенні магазину «Рукавичка», який розташований за адресою: м. Львів, вул. Шота Руставелі, 40, викрала її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A037F»;

- даними протоколу огляду предмету від 04.10.2023 року, а саме DVD-R диску, на якому містяться відеофайли, при перегляді яких встановлено, що 05.09.2023 о 21:41:45 жінка, ймовірно працівник магазину «Рукавичка», підійшла до стелажа з акційними товарами, в лівій руці тримала мобільний телефон, який поклала на 4 поличку знизу та на планшет який тримала у правій руці сканувала акційні продукти. О 21:42:03 год. взяла мобільний телефон із полички та переклала на 3 поличку та зверху поклала документи формату а4 та продовжила сканувати товари. О 21:42:50 год. взяла з полички документи, а телефон залишила на поличці та пішла по торговому залі. О 21:43:25 год. з`являється чоловік візуально схожий на ОСОБА_4 , який підходить до стелажа з акційними товарами. Одітий сорочку у кліточку, кремові штани лівій руці тримає воду, а у правій поліетиленовий пакет з продуктами, також на правому плечі висить сумка. О 21:44:00 год. з лівої руки перекладає воду у праву руку та оглянувшись, у ліву руку взяв мобільний телефон, який лежав на поличці та оглянувши його о 21:44:09 год. кладе собі у ліву кишеню штанів та повернув до каси;

- даними протоколу огляду предмету від 05.10.2023 року, а саме мобільного телефону марки "Samsung", чорного кольору НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, вивчивши та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1226 від 13.11.2023 року, ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим дефектом і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період інкримінованих дій ОСОБА_4 страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії з вираженим емоційно-вольовим дефектом і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

Судово-психіатрична експертиза проведена відповідно до вимог ст.242 КПК України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ) - висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З врахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Виходячи з положень п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід особі, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 372, 512-513 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Золочівського району, села Підгайчики, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого - примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Речові докази:

- DVD-R диск, який був наданий 07.09.2023 року залишити у матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A037F», ІМЕІІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору повернути ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1