УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 погодженого з прокурором, про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Бросківці, Сторожинецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

у кримінальному провадженні №0000071,

встановив:

29.11.2023 року слідчий першого СВ (із дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженого з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Бросківці, Сторожинецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Першим слідчим відділом (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000071 від 16.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 116 від 03.06.2020 року ОСОБА_5 (далі- ОСОБА_5 ) зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця помічника гранатометника 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , шпк «матрос».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 116 від 03.06.2020 року ОСОБА_5 відряджений до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) з метою проходження фахової підготовки рядового складу за ВОС-166 в період з 02 червня 2021 року по 28 серпня 2021.

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за контрактом матрос ОСОБА_5 та призначення на посаду у військову частину НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

17 березня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014, відповідно до якого в Україні настає особливий період.

14 квітня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, тобто поняття «особливого періоду» є значно ширшим у своєму розумінні, ніж поняття «періоду мобілізації людських ресурсів», про терміни якої йдеться в Указах Президента України: особливий період не закінчується у момент закінчення мобілізації, що визначений Указами Президента України.

Окрім цього, відповідно до листа Голови Верховного Суду ОСОБА_6 щодо надання роз`яснення начальникові Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України Генералу армії України ОСОБА_7 вбачається, що Верховний суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 205/1993/17-ц. У вищевказаній постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» по теперішній час.

Також, 21 лютого 2019 року ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 676/2646/17, визначено, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року (з дня набрання чинності Закону України від 17 березня 2014 року № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію») і триває по теперішній час.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що матрос ОСОБА_5 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в час дії особливого періоду.

Зокрема встановлено, що матрос за контрактом, який проходив військову службу на посаді помічника гранатометника 2 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_2 , у яку був відряджений з постійного місця військової служби військової частини НОМЕР_1 , з метою проходження фахової підготовки, 05.06.2021 самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 та прибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.

10листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме: повідомленням військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2021 про факт самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини, матеріалами службового розслідування, проведеного у в/ч НОМЕР_2 за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні обґрунтованості підозри необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, а саме в рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», у яких Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою.

Крім цього, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею кримінального правопорушення є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

За таких обставин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Зважаючи на вищенаведене, усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, задля уникнення від кримінальної відповідальності, можна дійти висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_5 відсутній за місцем служби на даний час, що свідчить про можливість продовження підозрюваним ОСОБА_5 злочинної діяльності та продовження кримінального правопорушення.

Зазначені обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та є достатні підстави вважати, що підозрюваний має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також, що він, одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 КПК України.

Так, під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за якими останньому повідомлено обґрунтовану підозру.

З врахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, продовжує злочинну діяльність, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового розслідування та суду, тому слід прийти до висновку про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_14 повідомила, що її брат ОСОБА_5 близько 2-3 років назад приїхав у с. Старі Бросківці та як він повідомив у відпустку з військової служби, пробув вдома близько тижня, після чого зібрав свої речі та виїхав у невідомому їй напрямку. З цього часу вона більше ОСОБА_15 не бачила та з ним не спілкувалася.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_16 , повідомила, що її брат ОСОБА_5 на початку вересня 2021, разом із дружиною виїхав за кордон, а саме у Португальську Республіку, де по даний час проживає та працює.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_17 повідомив, що є діловодом у Старобросківецькомустаростинському окрузі та йому відомо, що йому відомо від працівників поліції та ВСП, які здійснювали розшук ОСОБА_5 , через те, що останній самовільно залишив військову частину. ОСОБА_5 протягом 2021-2022 років у селі не бачив та у ньому він не проживає. Як йому відомо від односільчан, ОСОБА_5 виїхав за кордон та до цього часу не повертався.

Підозрюваний ОСОБА_5 05.06.2021 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 та відсутній за місцем служби на даний час, що свідчить про можливість продовження підозрюваним ОСОБА_5 злочинної діяльності та продовження кримінального правопорушення.

При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 продовжує вчиняти інкримінований йому злочин та переховується від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлює його участь в розгляді слідчим суддею клопотання про обрання останньому запобіжного заходу, через що його необхідно затримати та доставити до суду для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та може призвести до його подальшого переховування від органів слідства та суду, а також скоєння іншого кримінального правопорушення. А тому тримання ОСОБА_5 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового слідства та судового розгляду справи.

Слідчий у клопотанні просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 , переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, про своє місце перебування ОСОБА_5 , командирів (начальників), правоохоронні органи, інші державні органи та органи місцевого самоврядування не повідомив, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України. ОСОБА_5 , не має стійких соціальних зв`язків, за місцем реєстрації не проживає, його місце проживання не відоме, а тому інший більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, перебуває у розшуку, тому вбачається наявність сукупності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній буде продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в зв`язку чим клопотання слідчого, яке є обґрунтованим, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.110, 188, 189, 190 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Бросківці, Сторожинецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала діє по 29.11.2024 року.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1