Справа № 462/6093/17
провадження 1-кп/462/69/24
У Х В А Л А

09 січня 2024 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000723 з розгляду обвинувального акту про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Червоноградського району Львівської області, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, має на утриманні малолітнього сина, 2016 року народження, працюючого директором ТОВ «Акорд ЧГ», місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.3 ст.289 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000723 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.3 ст.289 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.10.2023 року у порядку ст.335 КПК України оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розшуку зупинено кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.3 ст.289 КК України.

23.10.2023 року прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_5 подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на те, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, так як обвинувачений відсутній за місцем проживання, що підтверджується численними рапортами працівників поліції, отриманих судом в ході виконання ухвал про привід; може знищити, сховати або спотворити транспортний засіб, який не повернутий потерпілим та шкода не відшкодована; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку з його поганим самопочуттям, а також інших надуманих причин, що в свою чергу є наслідком тривалого судового розгляду обвинувального акта; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому ОСОБА_7 обвинувачується, оскільки аналогічні злочини він вчиняв неодноразово, про що свідчити судових розгляд іншою колегією суду. Згідно ст.183 КПК України заборон для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.

Одночасно із вказаним клопотанням прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_5 подав клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженню.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року задоволено клопотання прокурора, надано дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_7 для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

08.01.2024 року обвинуваченого ОСОБА_7 затримано працівниками Національної поліції та 09.01.2024 року та доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 09.01.2024 року припинено розшук обвинуваченого ОСОБА_7 , поновлено дане кримінальне провадження та призначено судове засідання на 13.30 год. 09.01.2024 року.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, із визначенням застави у розмірі не менше 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений і його захисник заперечили проти клопотання прокурора та просили застосувати запобіжний захід у виді застави.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи №462/6093/17, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03.01.2018 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який ухвалою суду від 03.03.2018 року продовжено до 03.05.2018 року, який в подальшому не продовжувався.

Відповідно до ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів, пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, перелік яких є вичерпним.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності питань, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені у ст.178 КПК України.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об?єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів на даний час не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду на потреби судового провадження.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність таких ризиків.

Так, суд вважає, що без застосування до обвинуваченого запобіжного заходу він зможе переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк до 5 років та ч.3 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк до 12 років, та з огляду на конкретні наведені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, працюючий, з його слів має цивільну дружину та малолітнього сина, 2016 року народження, проте об`єктивного підтвердження таким обставинам суду не надано.

Також встановлено, що на даний час Святошинським районним судом м.Києва здійснюється судовий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (справа №759/17269/19), під час якого обвинувачений на виклики суду не з?явився, у зв?язку з чим ухвалою суду від 26.12.2023 року до нього було застосовано привід.

Крім того, Залізничним районним судом м.Львова здійснюється судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (справа №759/17269/19) під час якого обвинувачений на виклики суду не з?явився, у зв?язку з чим ухвалою суду від 17.03.2021 року був оголошений у розшук. В подальшому, ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 21.09.2023 року припинено розшук обвинуваченого ОСОБА_7 та поновлено кримінальне провадження, оскільки на адресу Залізничного районного суду м.Львова надійшло повідомлення із Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про те, що встановлено місцезнаходження ОСОБА_7 , у якого відібрано пояснення та зобов`язання в найкоротший термін з`явитися до суду. Проте, обвинувачений ОСОБА_7 в Залізничний районний суд м.Львова не з?явився, у зв?язку з чим ухвалою суду від 21.09.2023 року він був оголошений у розшук.

Таким чином, враховуючи наведене, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 знаючи, що відносно нього судами здійснюється судове провадження у трьох кримінальних провадженнях, в тому числі і даному кримінальному провадженні, не цікавився розглядом справи та не повідомляв суд про його місце проживання чи місцеперебування, їх зміну, суд вважає, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, зможе залишити місце свого проживання та ймовірніше за все і надалі буде робити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, таких як наявність сім`ї, роботи, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у судовому провадженні в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що хоча тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте жодний більш м`який запобіжний захід не забезпечить, з огляду на наведені обставини, належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, наявність яких доведена в судовому засіданні прокурором.

Аналіз наведеного дає підстави суду дійти висновку, що в даному випадку суспільний інтерес в триманні обвинуваченого під вартою, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості, тому для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні та доведені стороною обвинувачення в судовому засіданні, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, клопотання слід задовольнити та обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Задовольняючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає строк дії ухвали у шістдесят днів, тобто, з врахування його затримання 08.01.2024 року, - до 07.03.2024 року включно.

Щодо альтернативного визначення розміру застави, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 КК України, ч.3 ст.289 КК України, що згідно ст.12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов?язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов?язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Водночас, згідно з ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого ст. 255-255-3 КК України.

Таким чином, альтернативне не визначення розміру застави є правом суду, а таке рішення приймається із врахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України.

Клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не містить жодних доводів щодо доцільності не визначення підозрюваному альтернативного розміру застави.

Суд звертає увагу, що тривале та безальтернативне тримання особи під вартою, протиправність дій якої не підтверджена вироком суду, може вважатись виправданим лише за виняткових умов.

Враховуючи наведене, за не доведеності виняткових обставин для безальтернативного тримання обвинуваченого під вартою, слідчий суддя вважає, що обвинуваченому слід визначити альтернативну заставу у розмірі 230 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 696440 грн.

На переконання суду, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від суду та/або порушення встановлених обов?язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у обвинуваченого бажання сховатися, знищити чи приховати речові докази, впливати на потерпілих та свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, при внесенні застави, суд вважає, що слід покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що забезпечить дієвість кримінального провадження та процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.176-178, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 07.03.2024 року включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 230 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 696440 грн., яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на депозитний рахунок для внесення застави (UA0000757; отримувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області, ; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ).

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3)утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

4)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

5)здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_7 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Головуючий: ОСОБА_1