Справа № 308/1547/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 від 21.12.2023 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001106 від 28.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, згідно з якою просить скасувати постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 від 21.12.2023 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001106 від 28.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

На обґрунтування вимог скарги посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 19.01.2024 отримано постанову від 21.12.2023 про закриття кримінального провадження № 0001106 від 28.10.2023 року фактом ухилення від військового обліку та проходження військово-лікарської комісії громадянином ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

У скарзі зазначає, що 27.10.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , був доставлений у супроводі працівників Національної поліції України в ІНФОРМАЦІЯ_2 під час спільної роботи з ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виявлення осіб, які ухиляються від виконання свого військового обов`язку та не прибули до ТЦК та СП під час загальної мобілізації.

27.10.2023 ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч. 2 ст. 210 КУпАП за порушення ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як такого, що здійснив виїзд з місця проживання (реєстрації) без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення від 27.10.2023.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вказує, що згідно з даним реєстром ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_5 і знаходиться в розшуку.

При перевірці військово-облікових даних засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було встановлено, що ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Заявник наголошує, що 27.10.2023 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 було доведено до ОСОБА_4 інформацію про правила військового обліку та про наявність кримінальної відповідальності за ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ст. 337 КК України), ухилення від призову на військову службу, під час загальної мобілізації, на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (Указом Президента України № 735/2023 від 06.11.2023, затвердженого Законом України № 3430-ІХ від 08.11.2023, з 16.11.2023 було продовжено строк проведення загальної мобілізації в Україні на 90 діб), а також ознайомлено із порядком проходження військової служби.

27.10.2023 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 було надано направлення ОСОБА_4 як військовозобов`язаному на військово-лікарську комісію для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби під час загальної мобілізації на особливий період, однак ОСОБА_4 відмовився від її проходження, що підтверджується актом фіксації факту відмови особи від проходження військово-лікарської комісії від 27.10.2023 року.

Водночас, проходження військово-лікарської комісії є обов`язком військовозобов`язаного та складовою частиною військового обліку відповідно до глави VI Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2, до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 30.12.2022 № 1487.

У скарзі заявник зазначає, що у подальшому 27.10.2023 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 було доведено до ОСОБА_4 для ознайомлення та підпису попередження про правові наслідки, які можуть бути застосовані згідно зі ст. 337 КК України за ухилення особи від військового обліку.

Незважаючи на надані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 роз`яснення та зроблене т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 попередження, ОСОБА_4 повторно відмовився від проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби.

Заявник вказує, що як зазначено в оскаржуваній постанові, об`єктивна сторона кримінального правопорушення вчиненого, що інкримінується ОСОБА_4 , виражається в бездіяльності ухиленні від військового обліку, тобто в невиконанні обов`язку дотримуватися правил військового обліку. Метою такого ухилення можуть бути ухилення від призову на строкову військову службу, військову службу по мобілізації, проходження ВЛК або вручення повістки тощо.

Обов`язковою умовою ухилення є нез`явлення військовозобов`язаним після попередження, зробленого відповідним військовим комісаріатом.

При цьому ч. 1 ст. 337 КК України встановлено, що відповідальність, передбачена санкцією цієї статті, настає за ухилення призовника, військовозобов`язаного, резервіста від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, керівниками відповідних органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України без встановлення того чи іншого строку, який має сплинути з моменту попередження до моменту вчинення діяння (дії чи бездіяльності), яке містить склад кримінального правопорушення.

Відтак, заявник вважає, що дізнавачем неповно та поверхнево досліджено обставини справи, не здійснено жодних заходів щодо збирання доказової бази та відсутній будь який аналіз норм чинного законодавства України щодо ведення військового обліку військовозобов`язаних. Оскаржувана постанова містить посилання на норми законодавства без чіткого викладу обставин та застосування щодо них відповідних норм права.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 337 КК України, характеризується вчиненням діяння у вигляді ухилення від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником ТЦК та СП. При цьому є незрозумілим визначення дізнавачем такої обов`язкової умови як нез`явлення військовозобов`язаного після попередження, зробленого відповідним керівником ТЦК та СП.

Диспозиція ч. 1 ст. 337 КК України встановлює відповідальність військовозобов`язаного за ухилення від військового обліку після попередження зробленого відповідним керівником ТЦК та СП, водночас, не визначає обов`язковою умовою нез`явлення військовозобов`язаного після такого попередження.

Тобто, об`єктивною стороною даного кримінального правопорушення є саме ухилення від військового обліку після попередження відповідного керівника ТЦК та СП, яке може проявлятись не лише в нез`явленні військовозобов`язаного до відповідного ТЦК та СП, але і в інших діях чи бездіяльності військовозобов`язаного, спрямованих на ухиленні від такого обліку.

Заявник зауважує, що у даному випадку ухилення полягає у відмові ОСОБА_4 від проходження ВЛК, що є складовою частиною ведення військового обліку військовозобов`язаних для визначення їх якісного складу, після відповідного попередження керівника ТЦК та СП про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку.

Враховуючи викладене, заявник вважає постанову про закриття кримінального провадження № 0001106 від 28.10.2023 незаконною та необґрунтованою, а відтак, такою, що підлягає скасуванню.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, згідно з якою просить розгляд скарги провести без його участі, зазначивши, що вимоги скарги підтримує і просить скаргу задовольнити.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

На вимогу слідчого судді до суду скеровано матеріали кримінального провадження 0001106.

Статтею 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутності заявника та дізнавача, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження № 0001106.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001106, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходилося кримінальне провадження № 0001106, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено на підставі повідомлення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про кримінальне правопорушення за фактом того, що 27.10.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється та відмовляється від військового обліку та проходження ВЛК комісії для визначення його ступеню придатності.

Постановою старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 від 21.12.2023 кримінальне провадження № 0001106 від 28.10.2023, за фактом ухилення від військового обліку та проходження ВЛК ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

За змістом оскаржуваної постанови дізнавач, закриваючи кримінальне провадження, виходив з того, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 не надано належних і допустимих доказів дотримання процедури щодо виклику ОСОБА_4 . Посилаючись на кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України (об`єктивну сторону), дізнавач дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад зазначеного кримінального правопорушення, але наявний склад адміністративного правопорушення (ст. 210 КУпАП). Згідно з пунктом 2 оскаржуваної постанови її копію постановлено направити начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, якщо в його діях буде наявний склад такого правопорушення.

Проте з таким висновком дізнавача слідчий суддя не погоджується, оскільки в порушення положень ст. ст. 2, 284 КПК України, де закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, дізнавач всебічно, повно та об`єктивно не дослідив всі обставини справи.

При проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого, дізнавача щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки зводиться до загальних формулювань та не містить аналізу отриманих під час досудового розслідування доказів, на підставі яких дізнавач дійшов висновку про відсутність в описаних заявником подіях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України.

Постанова дізнавача не містить відомості про проведення будь-яких слідчих дій під час проведення досудового розслідування.

Зокрема, дізнавач в оскаржуваній постанові не зазначив, які саме докази зібрані та досліджені у кримінальному провадженні та які слідчі (процесуальні) дії проводилися під час досудового розслідування, при цьому дізнавач обмежився лише викладом обставин, наведених заявником у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, посиланнями на положення ст. 2, ч. 1 ст. 94 КПК України та кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України (об`єктивну сторону).

Отже, мотивувальна частина даного рішення не містить жодних посилань на проведення будь-яких слідчих (процесуальних) дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та які передували висновку про закриття кримінального провадження, що є суттєвим порушенням вимог КПК України.

З огляду на викладене, дізнавач без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробив передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження, обставини, які викладені заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не стали предметом належного їх розслідування дізнавачем.

Статтею 8 КПК України визначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» від 28 жовтня 1998 року). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» від 08 липня 1999 року та «Ґюль проти Туреччини» від 14 грудня 2000 року).

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного дійшов до висновку, що при закритті кримінального провадження дізнавачем не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і лише за результатами цього в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Керуючись ст. ст. 110, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 від 21.12.2023 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001106 від 28.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України задовольнити.

Постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 від 21.12.2023 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001106 від 28.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1