УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва клопотання Слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР №0002561 від 05 вересня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вище вказане клопотання Слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадження зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002561 від 05 вересня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці, з корисливих спонукань, в порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючі на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від незаконних операцій із психотропними речовинами, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел на вчинення ряду тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом на території міста Києва особливо небезпечної психотропної речовини PVP за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 12 години 00 хвилин 05 вересня 2023 року, у невстановлені досудовим розслідування місці та спосіб, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав з метою збуту не менше 0,899 г кристалічної речовини світлого кольору, яка містить у своєму складі не менше 0,746 г особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он).

Незаконно придбавши за вищевказаних обставин не менше 0,899 г кристалічної речовини світлого кольору, яка містить у своєму складі не менше

0,746 г особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он) ОСОБА_5 розпочав її незаконно зберігати з метою збуту при собі.

05 вересня 2023 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, незаконно зберігаючи при собі кристалічну речовину світлого кольору масою не менше 0,899 г, яка містить у своєму складі не менше 0,746 г особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), ОСОБА_5 з метою незаконного збуту вищевказаної психотропної речовини прибув за адресою: місто Київ, вулиця Ушинського, будинок №26.

В цей же час, перебуваючи за вищевказаною адресою та незаконно зберігаючи при собі заздалегідь підготовлену до незаконного збуту особливо небезпечної психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

У подальшому, о 14 годині 39 хвилин 05 вересня 2023 року, перебуваючи за адресою: місто Київ, вулиця Ушинського, будинок №26, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , затриманого в порядку ст. 208 КПК України, у останнього працівниками поліції виявлено та вилучено кристалічну речовину світлого кольору масою не менше 0,899 г, яка містить у своєму складі не менше 0,746 г особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), яка знаходилась у 10 пластикових колбочках та один мобільний телефон марки «Apple» моделі «ІPhone», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору ТОВ «лайфселл» абонентський номер НОМЕР_3 на якому містились данні щодо незаконного збуту вищевказаної особливо небезпечної психотропної речовини на території Солом`янського району, міста Києва.

Згідно висновку експерта КНДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-23/47082-НЗПРАП від 06.09.2023, надана на дослідження кристалоподібна речовина містить особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено. Маса PVP в речовині становить 0,746 г.

PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), згідно з Списком №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиця I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Загальна маса особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он) становить 0,746 грам, що відповідно до таблиці 2 наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є невеликим розміром.

Беручи до уваги вищевикладене, орган досудового розслідування вважає, що вищевказані речі є предметами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зберігають на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту незаконного придбання з метою збуту, а також незаконного збуту ОСОБА_5 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он) на території Солом`янського району, міста Києва.

На підставі викладеного та у дотримання встановлених норм ст. 98 КПК України, 06.09.2023 вилучене у ОСОБА_5 майно постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами.

Слідча у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав необхідності збереження речових доказів.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду клопотання. Будь-яких заяв до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає до часткового задоволення зважаючи на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадження зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002561 від 05 вересня 2023 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 12 години 00 хвилин 05 вересня 2023 року, у невстановлені досудовим розслідування місці та спосіб, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав з метою збуту не менше 0,899 г кристалічної речовини світлого кольору, яка містить у своєму складі не менше 0,746 г особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он).

Так, 05 вересня 2023 року, перебуваючи за адресою: місто Київ, вулиця Ушинського, будинок №26, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , затриманого в порядку ст. 208 КПК України, у останнього працівниками поліції виявлено та вилучено кристалічну речовину світлого кольору масою не менше 0,899 г, яка містить у своєму складі не менше 0,746 г особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентан-1-он), яка знаходилась у 10 пластикових колбочках та один мобільний телефон марки «Apple» моделі «ІPhone», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору ТОВ «лайфселл» абонентський номер НОМЕР_3 на якому містились данні щодо незаконного збуту вищевказаної особливо небезпечної психотропної речовини на території Солом`янського району, міста Києва.

Згідно висновку експерта КНДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-23/47082-НЗПРАП від 06.09.2023, надана на дослідження кристалоподібна речовина містить особливо небезпечну речовину, обіг якої заборонено. Маса PVP в речовині становить 0,746 г.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням прокурора.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність задоволення внесеного прокурором клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Apple» моделі «ІPhone», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператору «лайфселл» абонентський номер НОМЕР_3 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1