справа № 619/5080/23
провадження № 1-кс/619/1023/23
УХВАЛА

іменем України

25 жовтня 2023 року м.Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , внесеного до ЄРДР № 0000018 від 08 липня 2023 року за ч.1 ст.111-1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

встановив:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , внесеного до ЄРДР № 0000018 від 08 липня 2023 року за ч.1 ст.111-1 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що в провадженні СД ВП № 2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000018 від 08 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

12 жовтня 2023 року за результатами розгляду клопотання прокурора, слідчим суддею Дергачівського районного суду Харківської області винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей, документів, агітаційних листівок, мобільних телефонів та/або комп`ютерної техніки з агітаційною інформацією чи листуванням з представниками окупаційної влади/ військовими формуваннями держави-агресора, перепусток щодо дозволу на переміщення тимчасово окупованими територіями та інших матеріалів, які підтверджують факт співпраці останньої з адміністрацією окупаційної влади та військовими формуваннями держави-агресора.

20 жовтня 2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2023 року, проведено обшук території домоволодіння, у тому числі господарських та житлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час обшуку виявлено та вилучено наступне майно: 1) мобільний телефон Nokia RM 1110, IMEI (1/2): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , 1 штука; 2) мобільний телефон Xiaomi Redmi, 1 штука; 3) мобільний телефон Doogee з розбитим екраном, 1 штука; 4) мобільний телефон MEIZU, 1 штука; 5) мобільний телефон Nokia RM 1190, IMEI (1/2): НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , 1 штука; 6) рукописна розписка написана ОСОБА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , де мається печатка та резолюція тимчасової окупаційної влади, на 1 аркуші.

Оскільки на момент обшуку не надалося можливим дослідити зазначені мобільні телефони, у зв`язку з їхнім технічним станом, тому в подальшому вказані мобільні пристрої зв`язку необхідно надати на дослідження відповідним експертам (спеціалістам) для перевірки на предмет наявності у них агітаційної інформації чи листування з представниками окупаційної влади/ військових формувань держави-агресора, що може в подальшому підтвердити факт співпраці останньої з адміністрацією окупаційної влади та військовими формуваннями держави-агресора.

Виявлена та вилучена рукописна розписка написана ОСОБА_4 та погоджена (засвідчена) представником окупаційної влади, може свідчити про факт визнання останньою окупаційної влади як законного органу місцевої влади.

20 жовтня 2023 року вилучене під час обшуку майно визнане та приєднане до матеріалів кримінального провадження № 0000018 в якості речових доказів. Вилучене в ході обшуку майно є речовими доказами та може бути предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, носити на собі будь-які сліди, докази та є тимчасово вилученим майном, тому повернення зазначеного майна може призвести до його знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз, тощо.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення і є речовими доказами по справі, посилаючись на положення ст.ст. 36, 233, 234, 237, 300 КПК України, прокурор просить накласти арешт на вище зазначене майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, та яке може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор, слідчий та особа, в якої фактично знаходилося вилучене майно, не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Прокурор подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та просив судовий розгляд провести у його відсутність.

Відповідно до ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено.

Встановлено, що в провадженні СД ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000018 від 08 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно зазначене в клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Зазначені вилучені речі, як речові докази, необхідні судовим експертам для проведення відповідних експертиз, а також для встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею враховується, що на підставі постанови слідчого від 20 жовтня 2023 року вказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні 0000018 від 08 липня 2023 року, на даний час триває досудове розслідування, експертизи не проведені.

Отже, вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст.170 КПК України.

Вилучене майно повинно бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема, для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів, необхідних для подальшого проведення слідчих дій та криміналістичних експертиз.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що арешт майна з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи, що вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про те, воно відповідає критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів необхідність арешту тимчасового вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з вищевикладеного, з урахуванням фактичних обставин справи, слідчий суддя вважає, що арешт мобільних телефонів шляхом заборони відчуження, користуванням та розпорядження майном, на час проведення експертних досліджень в межах строку досудового розслідування є доцільним. Саме такий спосіб та місце зберігання арештованого майна є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування. При цьому належить врахувати, що арешт майна має тимчасовий характер, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000018 від 08 липня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України на тимчасово вилучене майноіз забороною відчуження, користування та розпорядження, яке було виявлено та вилучене 20.10.2023 під час обшукутериторії домоволодіння, у тому числі господарських та житлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: - мобільний телефон Nokia RM 1110, IMEI (1/2): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; - мобільний телефон Xiaomi Redmi; - мобільний телефон Doogee з розбитим екраном; - мобільний телефон MEIZU; - мобільний телефон Nokia RM 1190, IMEI (1/2): НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; - рукописну розписку, написану ОСОБА_4 де мається печатка та резолюція тимчасової окупаційної влади, на час проведення експертних досліджень в межах строку досудового розслідування.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Місцем зберігання арештованих: - мобільного телефону Nokia RM 1110, IMEI (1/2): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; - мобільного телефону Xiaomi Redmi; - мобільного телефону Doogee з розбитим екраном; - мобільного телефону MEIZU; - мобільного телефону Nokia RM 1190, IMEI (1/2): НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 - визначити камеру зберігання речових доказів ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Богодухівський район, смт Золочів, вул. Центральна, 26.

Місцем зберігання рукописної розписки, написаної ОСОБА_4 де мається печатка та резолюція тимчасової окупаційної влади на 1 аркуші, визначити місце зберігання матеріали кримінального провадження № 0000018 від 08 липня 2023 року.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню дізнавачем СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 .

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачу, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності прокурора, дізнавача, особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1