23.01.2024
Справа № 359/210/24
Провадження № 1-кп/359/331/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

23 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні з технічною та відео фіксації в залі суду кримінальне провадження № 0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Бугаївка, Перевальського району, Луганської області, українки, громадянки України, проживаючої за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

в с т а н о в и в:

У період часу з березня 2019 року по квітень 2019 року, більш точної дати та часу в ході судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0384, площею 0,12 га, яка є земельною ділянкою в прибережній захисній смузі водного об`єкту берега річки Прірва, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н., СТ «Укрводоексплуатація», вул. Озерна, Золочівська територіальна громада та перебуває у комунальній власності громади.

У подальшому, у період часу з квітня 2019 року по жовтень 2021 року, більш точної дати та часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел на самовільне будівництво будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці водного фонду, в межах прибережної захисної смуги річки Прірва, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н., СТ «Укрводоексплуатація», вул. Озерна, Золочівська територіальна громада та перебуває у власності територіальної громади, діючи у порушення вимог: п. г) ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, який передбачає обов`язок землекористувачів не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ч. 1 ст. 376 ЦК України, яка передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки; ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що замовник має право виконувати будівельні роботи після 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України (форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України); 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності; ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до І-ІІІ категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи, підключати об`єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється; ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», яка передбачає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»; п. 13 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, який передбачає, що повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт; ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України та ст. ст. 60, 61 Земельного кодексу України, згідно яких уздовж річок з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів, на яких заборонено розорювання земель, за відсутності правоустановчих документів на право користування земельною ділянкою та без реєстрації у встановленому законом порядку документів, які б давали право на виконання будівельних робіт, самовільно збудувала на ній житловий будинок з підвалом, загальною площею (132,2 кв.м).

Таким чином, ОСОБА_5 самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, їх державної реєстрації, а також відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, шляхом залучення випадкового робітника, якого не ставила до відома про свої злочинні наміри, діючи умисно, із корисливих мотивів, здійснила самовільне будівництво в межах прибережної захисної смуги водного об`єкту берега річки Прірва, здійснила самовільне будівництво одноповерхового будинку на земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0384.

Згідно довідки наданої агентством нерухомості «Сектор Груп» вартість земельної ділянки площею 0,12 га, яка аналогічна земельній ділянці з кадастровим номером :04:004:0384, згідно ринку нерухомості, станом на 06.03.2021 могла складати 486000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному будівництві будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

У ході судового розгляду кримінального провадження № 0000111, 09 січня 2024 року, між представником потерпілої сторони Золочівської сільської ради ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення. Із змісту якої вбачається, що сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини; констатовано факт примирення між потерпілим та обвинуваченою, а також щире каяття обвинуваченої та активне сприяння обвинуваченою розкритю злочину.

Також узгоджено, що при затвердженні угоди про примирення ОСОБА_5 буде призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян із застосуванням розстрочки на виплату штрафу строком на 10 місяців, та стягнення з ОСОБА_5 витрати на залучення експертів для проведення судової почеркознавчої експертизи під час досудового розслідування кримінального провадження, які становлять 2868,00 грн.

Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зрозумілі та роз`яснені наслідки невиконання угоди про примирення.

Потерпілий та обвинувачена повідомили, що укладена ними угода про примирення є добровільною, ні фізичного ні психологічного тиску до них не застосовувалось.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 підтримала укладену угоду про примирення, визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, та просила суд затвердити укладену між угоду про примирення, пояснивши, що наслідки затвердження даної угоди їй відомі та зрозумілі.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що він підтримує угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченою, а також вказав, що претензій до обвинуваченої ні морального, ні матеріального характеру немає. Зі ст. 473 КПК України ознайомлений, наслідки угоди йому зрозумілі. Угода про примирення укладена ним добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.

Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури вважає можливим затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні, як такої, що відповідає вимогам КПК України.

Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному будівництві будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відносяться до нетяжких.

При цьому судом з`ясовано, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України обвинувачена визнає вину в обсязі пред`явленому обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди про примирення судом. Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам потерпілого, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що покарання сторонами угоди про примирення визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 3 ст. 197-1 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_5 даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.

Таким чином, перевіривши угоду про примирення укладену між представником потерпілої сторони ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачаться з матеріалів кримінального провадження та погодили вид покарання.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення, яка укладена, 09.01.2024 між представником потерпілої сторони ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченою ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Водночас, суддя вважає можливим розстрочити ОСОБА_5 сплату штрафу строком на 10 місяців, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 53 КУпАП передбачено, що за клопотанням засудженого, з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року

Згідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк.

Враховуючи майнове становище ОСОБА_5 , яка отримує невелику заробітну плату, а також розмір штрафу, який призначено судом як покарання, суддя приходить до висновку, що сплата ОСОБА_5 штрафу одним платежем становитиме для неї надмірний тягар, у зв`язку з чим суддя вважає за доцільне розстрочити виконання вироку суду в частині накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., встановивши їй сплату щомісячними платежами по 1700 грн. на строк 10 календарних місяців.

Крім того, з обвинуваченої на користь Держави України слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 2868 гривень 00 копійок.

Речові докази відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368-371, ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, ч. 3 ст. 197-1 КК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про примирення, укладену 09.01.2024 між представником потерпілої сторони Золочівської сільської ради ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України - 2868 гривень 00 копійок процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Розстрочити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання вироку суду в частині накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., встановивши їй сплату щомісячними платежами по 1700 (одній тисячі сімсот) грн., на строк 10 календарних місяців, починаючи з лютого 2024 року.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачувати по 1700 (одній тисячі сімсот) гривень 00 копійок щомісячно, не пізніше 30 числа кожного місяця.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу, шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції).

Речові докази відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1