Справа № 337/3138/23
Номер провадження 1-кп/337/98/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 12.05.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прирічноруське Автономної Республіки Крим, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштований, одружений, має трьох дітей, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 26.10.2022 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2023 року в період часу з 17 години 05 хвилин до 17 години 40 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, знаходячись на зупинці громадського транспорту навпроти будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з лавочки на зупинці громадського транспорту здійснив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_7 , а саме: - тканинний портфель чорного кольору «Reebook» вартістю 400 гривень, - бездротові навушники чорного кольору «Marshall» вартістю 3100 гривень, - мобільний телефон марки «Apple» модель «XR» ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусі червоного кольору, вартістю 7000 гривень; - мобільний телефон марки «Apple» модель «SE 2020» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , в корпусі білого кольору вартістю 5000 гривень, - паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму в розмірі 15500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою провину не визнав, зазначивши, що взяв речі з метою повернення їх власникові, суду пояснив, що 12 травня 2023 року приблизно об 17-00 год. він на велосипеді з дому поїхав на о.Хортиця, щоб займатися йогою та відповідними практиками. На той час він перебував у депресії, бо посварився з дружиною. Він є законослухняною людиною, що зав`язала з криміналом, займається волонтерством, перебуває у релігійній спільноті. Проїжджаючи проспектом Інженера Преображенського, у зустрічному напрямку, він помітив зупинку громадського транспорту, на якій людей не було, а на лавці знаходився рюкзак темного кольору. Він усвідомив, що рюкзак хтось забув та його треба повернути власнику. Він проїхав ще метрів 50-100, розвернувся, приїхав на зупинку, сів на лавку біля рюкзака, почекав хвилин 5, ніхто за рюкзаком не прийшов, людей на зупинці не було. Він рюкзак не розкривав, його зміст не передивлявся. Про те, що в ньому може знаходитися вибухівка чи ще щось небезпечне або заборонене не збагнув; натомість, поклав рюкзак у свій рюкзак, що був більшим за розміром та продовжив свій шлях на о.Хортицю. В лісо смузі, коли їхав з гірки, почув, як задзвонив телефон, усвідомив, що це дзвонив телефон з рюкзака, який він забрав. Телефонували декілька разів. Він зупинився, розкрив рюкзак, витрусив його зміст на траву, побачив два мобільних телефони та навушники, а також сміття у вигляді паперових серветок та шкірок з апельсину. Дзвінки вже припнилися, він не встиг узяти слухавку, передзвонити не мав можливості, бо на екрані був встановлений пароль. Він навіть не побачив там паспорту потерпілого. Вже потім, як слідчий спитав його за паспорт, він повернувся на місце, де витрушував речі, та знайшов паспорт потерпілого, який віддав слідчому. Виписний епікриз на ім`я потерпілого він не бачив взагалі. Речі, крім сміття, поклав до рюкзаку, більш дзвінків не чув. На о.Хортиці він протягом двох годин займався своїми зайняттями, повернувся додому. Увечері до нього прийшов сусід ОСОБА_8 , якому він розповів, що знайшов рюкзак з телефонами, показав речі. У голові у нього щось творилося неладне, він погано відчував себе, тому вирішив, що пошуком господаря речей буде займатися вранці; при цьому у судовому засіданні зазначив, що якщо господаря не знайде, то, можливо, залишив би рюкзак синові. Як телефони опинилися на столі, пояснити не може. Телефони він не вимикав, такого не пам`ятає. Можливо, вони вже розрядилися. Він виходив до кімнат, до туалету, у його відсутність ОСОБА_9 витягнув сім-картки. Як саме це відбувалося, він не бачив. ОСОБА_9 попросив узяти сім-картки з телефонів до ранку, для своїх потреб, конкретно він нічого не розповідав для яких саме, а він і не розпитував. Він також сподівався, що сусіду вдасться знайти власника через контакти на сім-картці. В жодному разі він не пропонував ОСОБА_10 продати телефони. ОСОБА_9 пішов додому з сім-картками, він ліг спати, в поліцію не телефонував, бо його цікавили лише проблеми у родині. Проснувся об 6-00 год вранці, потім приліг ще. Десь об 09-00 год до нього прийшла поліція, яким він добровільно видав знайдене майно. Конкретного уявлення як слід шукати власника він не мав - можливо, через знайомих, можливо через поліцію, до якої він ще не звертався, а вона прийшла до нього сама. Винуватим себе не вважає, жалкує, що взагалі взяв чужі цінні речі на зупинці.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї провини в інкримінованому злочині, його винуватість при встановлених обставинах в цілому підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення, що були досліджені безпосередньо судом.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 12 травня 2023 року він разом зі своїм братом-близнюком ОСОБА_11 відвідували свого знайомого ОСОБА_12 , що мешкає у Хортицькому районі м. Запоріжжя. Приблизно об 17-00 год вони з братом поверталися додому. Коли чекали на маршрутку на зупинці громадського транспорту, що на пр.Преображенського, він зняв свій рюкзак-портфель зі спини та поклав на лавку. Коли приїхала маршрутка, вони з братом зайшли в салон транспортного засобу, а портфель залишили на лавочці. Він на той час вживав призначені ліки, які мають певний вплив на концентрацію уваги. Він сподівався, що рюкзак забере брат. А брат, навпаки подумав, що саме він забере рюкзак. У портфелю рюкзаку чорного кольору «Reebook» знаходилися бездротові навушники чорного кольору «Marshall», мобільний телефон «Apple XR» в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «Apple SE 2020» в корпусі білого кольору, паспорт громадянина України та виписний епікриз на двох аркушах формату А4 у файлі. Мобільний телефон «Apple SE 2020» належить братові, але купляв його він. Його телефон він також поклав в рюкзак. Вже в салоні вияснилося, що рюкзак забутий. Так як, інших засобів зв`язків у них не було, вони на першій же зупинці на о.Хортиці вийшли з маршрутки та пішки повернулися до зупинки, приблизно через п`ятнадцять хвилин. Рюкзака на лавці вже не було. Вони обійшли зупинку, розпитували людей, але ніхто нічого не бачив. Тоді він пішов до ОСОБА_12 . ОСОБА_13 зі свого телефону почав телефонувати на їхні номери, додзвонився на номер брата на телефон «Apple SE 2020», але слухавку не підняли. За його номером оператор був тимчасово недоступним, можливо, це пов`язано з неякісним інтернетом. Вони телефонували декілька разів. Номер телефона брата був вже відключений. Вони зателефонували до «ПриватБанку», заблокували картки, бо на телефонах був встановлений «Приват24», потім звернулися до поліції з заявою та надали свої покази. Наступного дня, вони також намагалися додзвонитися на свої номери з телефона матері, але слухавку ніхто не піднімав. Потім на комп`ютер надійшло повідомлення, що його акаунт намагаються зламати, він зайшов на свою електронну пошту та побачив, як хтось її переглядає. Перед блокуванням він встиг розгледіти геолокацію по вул. Ентузіастів, ім`я ОСОБА_14 , та частково адресу його електронної пошти. Усі дані він повідомив поліції. Через три дні їм повернули телефони (без сім-карток), навушники, рюкзак, паспорт. Виписний епікриз не знайшли. Вважає, що обвинувачений при бажанні мав можливість повернути викрадене майно, навіть у епікризі були наявна його адреса, але цього не зробив. Просить призначити обвинуваченому несурове покарання. Претензій матеріального характеру не має.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 12 травня 2023 року він разом зі своїм братом потерпілим на зупинці громадського транспорту, що на пр.Преображенського, забули рюкзак чорного кольору «Reebook», в якому знаходилися бездротові навушники, мобільний телефон «Apple XR», мобільний телефон марки «Apple SE 2020» (який купував йому брат) та деякі особисті речі, про що згадали вже в салоні маршрутки. Вони вийшли з маршрутки на першій зупинці. Брат повертався на скейтборді, вій йшов пішки. Коли він повернувся на зупинку, пройшло вже хвилин 20, з часу як був залишений рюкзак (але це суб`єктивне сприйняття перебігу часу). На зупинці вже були поліціанти, брат та товариш ОСОБА_13 , якого покликав брат. ОСОБА_13 зі свого телефону став набирати на викрадені номери, при цьому включив гучномовець. За номером брата оператор був тимчасово недоступним, а на його номер йшли гудки, але слухавку не підіймали. Наступного дня, вони також намагалися додзвонитися на свої номери з телефона матері, але це було безрезультатно. Потім вдома його покликав брат, який побачив, що на комп`ютер на електрону пошту надійшло повідомлення, що хтось намагається відновити пароль. Поки ця особа змінювала пароль, вони побачили та частково запам`ятали її ІР-адресу та електрону пошту ( ОСОБА_15 (на латині) gmail.com) та через відповідні налаштування побачили геолокацію цієї особи (Хортицький район) та повідомили дані поліції. Через три дні їм повернули телефони, навушники, рюкзак, паспорт. Виписний епікриз брата не знайшли.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 12 травня 2023 року брати ОСОБА_17 приїжджали до нього у гості. Він провів їх до зупинки транспорту на пр.Інженера Преображенського та десь об 17-15 год. год вони вже сіли в маршрутку. На зупинці вони переглядали відео з ОСОБА_18 , але не встигли додивитися, тому коли під`їжджала маршрутка, він переслав їм це відео, щоб вони могли його додивитися потім. Після цього він прийшов додому та ліг вже відпочивати, як до нього десь об 17-40 год. прийшов потерпілий, який розповів, що вони забули рюкзак з телефонами, а коли повернувся на зупинку, його вже не було. Він почав телефонувати на телефон ОСОБА_19 через додаток «Телеграф», але гудків не було. На «Телеграф» було телефонувати зручніше через домашній Wi-Fi. Вони викликали поліцію, подзвонили до «Приватбанку» заблокували картки. Коли прийшли на зупинку, там вже був ОСОБА_11 . Поліція їх опитала, намагалися встановити свідків, потім вони пішли до райвідділу давати покази. За часом він не слідкував, але йому здається, що від того, як брати сіли на автобус та до нього прийшов потерпілий, пройшло хвилин 20. ОСОБА_20 був чорного кольору з написом «Reebook», потерпілі поклали до нього два «Айфони», марку яких він не пам`ятає, в корпусі червоного та білого кольору, а також навушники бездротові. Під час досудового слідства викрадені речі їм повернули.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що ОСОБА_19 та ОСОБА_11 є її синами. Два мобільних телефони «Айфони», моделі яких не пам`ятає, в корпусах білого та червоного кольору купував ОСОБА_11 за власні кошти на ОЛХ. Моделі вона не пам`ятає. У ОСОБА_22 » був у червоному корпусі, у Арсенія - у білому. 12 травня 2023 року сини поїхали до свого друга ОСОБА_12 , що мешкає у Хортицькому районі. Домовилися, що повернуться вони додому до 21 години. Приблизно об 18-20 год вона телефонувала ОСОБА_11 на № НОМЕР_4 , гудки йшли, але слухавку не взяли. ОСОБА_19 вона не телефонувала, бо вирішила, що вони знаходять поруч, тому самі передзвонять їй. Вже приблизно об 22 год., сини повернулися додому та розповіли, що на зупинці залишили рюкзак, в якому знаходилися два телефони, навушники, рецепти, а коли повернулися, його на місці не було, тому вони з заявою зверталися до поліції. З її телефону вони почали дзвонити на викрадені телефони, але не додзвонилися. Як вона пам`ятає, гудки йшли, але слухавку не брали. Вона робила скрін копії з телефонної книги щодо викликів, які надає суду.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що знає ОСОБА_23 з 1987 року. Вони увесь час мешкають по сусідству, товаришують. Він переніс компресійний перелом хребта, має ряд хронічних захворювань, йому встановлена 3 група інвалідності. Він увесь час має підвищену температуру до 38 -39С, приймає велику кількість ліків, зокрема, знеболюючих, погано себе почуває, має певні проблеми з пам`яттю, яка погіршується. В середині травня 2023 року (точну дату він не пам`ятає) увечері він зайшов до сусіда ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_3 . Велосипед ОСОБА_24 перебував на сходинковій площадці, він ще не заніс його у квартиру, тому, мабуть, він щойно приїхав. Він зайшов на кухню, де на тумбочці побачив рюкзак, якого раніше у ОСОБА_24 не було, та на столі лежали два мобільних телефони, марку яких він наразі не пам`ятає. ОСОБА_23 розповів, що ці речі знайшов, тому їх потрібно повернути власникові. Про те, яким шляхом це слід зробити, розмови не було. Він попросив дати йому сім-картки з телефонів до ранку, щоб зареєструвати на них собі ігрові акаунти. Той погодився. З вимкнутих телефонів він дістав сім-картки та пішов до себе. Хто вимикав телефони, пояснити не може. Він вставив одну сім-картку у себе вдома у кнопковий телефон, зареєструвався, отримавши сім-повідомлення. На сім-картку ніхто не телефонував, вхідних смс-повідомлень з інформацією щодо абонентів, які намагалися додзвонитися, він не бачив. Телефон він поклав рядом з ліжком, сам заснув. Вранці наступного дня його розбудила матір, бо прийшла поліція. Він витягнув з телефону картки та віддав поліції. В цей день його допитував працівник поліції на дому, увечері. Які він надавав покази, він не пам`ятає. Під час допиту він погано почував себе, але впевнений, що ОСОБА_25 не пропонував йому допомогти з продажом телефонів.

В порядку ст. 96 КПК України під час допиту свідка ОСОБА_8 , покази якого за доводами сторони обвинувачення не узгоджувалися з показами, наданими на досудовому засіданні, у судовому засіданні був досліджений протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 13 травня 2023 року, за змістом якого останній в період часу з 17-50 год до 17-59 год. дав покази, що 12 травня 2023 року він близько 20-00 год. прийшов у гості до ОСОБА_26 ( ОСОБА_23 ). В ході бесіди останній розповів, що на зупинці громадського транспорту знайшов рюкзак, в якому знаходилися два мобільних телефона «Айфон» та навушники «Маршалл». ОСОБА_27 продемонстрував йому речі та спитав чи може він допомогти йому продати їх, на що він погодився.

На поставлені питання, після дослідження змісту протоколу допиту, свідок ОСОБА_8 відповів, що продати телефони ОСОБА_6 йому не пропонував, він такого не пам`ятає. Які покази він надав поліціанту, пояснити не може. Припускає, що йому було зле, тому він погодився відповідати так, як було потрібно працівникам поліції, але достеменно стверджувати про це не може. Він на той час вживав знеболююче у великій кількості, бажав, щоб все скоріше завершилося і його відпустили відпочивати. Підписи на протоколі належать йому, але він, можливо, не перечитував його зміст. У нього великі проблеми зі здоров`ям та пам`яттю, тому ні про що стверджувати не може, але він ледве пересувається, користі від нього ОСОБА_6 ніякої, жодної допомоги з продажу він надати не міг, а тому, вочевидь, ОСОБА_6 з таким проханням до нього не звертався.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що обставини правопорушення їй невідомі, вона мешкає в одному під`їзді з ОСОБА_29 , до неї приходили працівники поліції, яким вона розповідала, що він мешкає з дружиною та трьома дітьми, який веде спосіб життя їй невідомо. Про обставини інкримінованого злочину їй нічого невідомо.

За змістом Протоколу огляду місця події від 12 травня 2023 року вбачається, що містом злочину є зупинка громадського транспорту, що знаходиться на ділянці місцевості напроти будинку 5 по пр. Інженера Преображенського. Камер відеоспостереження на місці події не виявлено. З місця події нічого влучено не було.

За змістом протоколу огляду місця події від 13 травня 2023 року на площадці дев`ятого поверху під`їзду біля квартири АДРЕСА_4 знаходиться ОСОБА_6 , який добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Iphone» в корпусі білого кольору з чохлом світло-зеленого кольору, мобільний телефон «Iphone» в корпусі червоного кольору з чохлом білого кольору, рюкзак чорного кольору «Reebook», бездротові навушники чорного кольору «Marshall», які були вилучені під час слідчої дії.

За змістом протоколу огляду місця події від 13 травня 2023 року на площадці дев`ятого поверху під`їзду біля квартири АДРЕСА_5 знаходиться ОСОБА_8 , який добровільно видав працівникам поліції сім-карту оператора мобільного зв`язку «Водафон» з написом НОМЕР_5 та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Водафон» з написом НОМЕР_6 , які були вилучені під час слідчої дії.

Відеозаписи слідчих дій були відтворені у судовому засіданні.

За змістом заяви від 13 травня 2023 року ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Iphone» в корпусі білого кольору з чохлом світло-зеленого кольору, мобільний телефон «Iphone» в корпусі червоного кольору з чохлом білого кольору, рюкзак чорного кольору «Reebook», бездротові навушники чорного кольору «Marshall».

Протоколом огляду предмету від 15 травня 2022 року в присутності потерпілого ОСОБА_7 був оглянутий мобільний телефон марки «Apple» модель «XR» ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусі червоного кольору. Під час огляду в додатку « Повідомлення» виявлено, що на даний мобільний телефон 12 червня 2023 року об 18-04 год здійснено невдалу спробу телефонного дзвінка, що підтверджено находженням смс-повідомлення. В телефонній книзі від користувача « ОСОБА_13 » об 17 год 43 хв на даний мобільний телефон здійснено дзвінок, який маркується червоним кольором як пропущений дзвінок.

Протоколом огляду предмету від 16 травня 2022 року в присутності потерпілого ОСОБА_7 був оглянутий мобільний телефон марки «Apple» модель «SE 2020» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , в корпусі білого кольору, чохол зеленого кольору. Під час огляду в додатку «Повідомлення» виявлено, смс-повідомлення від користувачів « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_30 », датоване 12 травня 2023 року. Від користувача « ОСОБА_13 » того дня об 17 годині 53 хвилини на телефон ( що є предметом огляду) було здійснено невдалу спробу телефонного дзвінку. Смс-повідомлення надійшло того ж дня о 20 год.49хв. Від користувача « ОСОБА_30 » того дня об 18 годині 19 хвилин на телефон була здійснена невдала спроба телефонного дзвінка, що підтверджено находженням смс-повідомлення, що надійшло того ж дня об 20 годині 49 хв.

Протоколом огляду предмету від 15 травня 2022 року в присутності потерпілого ОСОБА_7 був оглянутий рюкзак чорного кольору з написом «Reebook», вилучений у ОСОБА_6 . Як пояснив потерпілий, саме цей рюкзак був забутий ним на зупинці громадського транспорту. Рюкзак він впізнав за потертостями на літері «Е», загальними рисами та кольором, а також плямами на внутрішньому покритті.

Протоколом огляду предмету від 15 травня 2022 року в присутності потерпілого ОСОБА_7 були оглянуті бездротові навушники чорного кольору «Marshall», вилучені у ОСОБА_6 . Як пояснив потерпілий, саме ці навушники були у рюкзаку, який він забув на зупинці громадського транспорту. Навушники він впізнав за обмоткою кабелю та відсутністю однієї з кліпс золотистого кольору для закріплення обмотки ободу.

Постановами від 16 травня 2023 року тканинний портфель чорного кольору «Reebook», бездротові навушники чорного кольору «Marshall», мобільний телефон марки «Apple» модель «XR» ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «Apple» модель «SE 2020» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 та дві сім-карти оператору мобільного зв`язку «Водафон» визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 2466 від 26 травня 2023 року ринкова вартість портфелю із текстилю чорного кольору «Reebook» на час вчинення кримінального правопорушення складає 400 гривень, ринкова вартість навушників чорного кольору «Marshall» складає 3100 гривень, ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple» модель «XR» в корпусі червоного кольору на час вчинення кримінального правопорушення складає 7000 гривень; ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple» модель «SE 2020» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , в корпусі білого кольору на час вчинення кримінального правопорушення складає 5000 гривень.

Інших доказів стороною обвинувачення не надано. Клопотань про витребування та дослідження інших доказів від учасників провадження не надходило.

Отже, з зазначених доказів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 в громадському місці заволодів майном, що тимчасово вибуло з володіння потерпілого ОСОБА_7 , оскільки випадково було забуто останнім на зупинці громадського транспорту.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 заперечив наявність у нього корисливих мотивів, зазначивши про відсутність умислу на таємне викрадення чужого майна, оскільки він знайшов рюкзак, який забрав у відсутності будь-яких осіб та мав намір повернути його власнику.

Оцінюючи доводи обвинуваченого та його захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину, насамперед суд зауважує, що на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна (ст.185 КК України).

Суд вважає встановленим, що місцезнаходження рюкзака до його заволодіння обвинуваченим було відомо потерпілому ОСОБА_7 , а також свідкам ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , які, як вбачається з їх показів, повернулися на місце події через хвилин 15-20, однак не знайшли забуті речі на місці, при цьому вжили активних дій щодо пошуку забутого майна: розшукували свідків, намагалися додзвонитися на свої телефони, звернулися до поліції з заявою, та навіть після цього продовжували свої дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження своїх речей: слідкували за аккаунтами, електронною поштою, телефонували на номери викрадених у них телефонів до того часу, поки з`єднання було можливим, слідкували за появою своїх номерів у телефонній мережі. Брати Маєвські самостійно відслідкували геолокацію, за якою просліджувалися певні операції з належними їм сім-картами, що знаходилися в їхній телефонах, повідомили дані поліції, і саме за цими даними було встановлено місце перебування їхнього майна.

У цей час поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 беззаперечно вказує про спрямованість його умислу саме на крадіжку рюкзака, оскільки у останнього була реальна можливість виявлення законного власника, як на місці виявлення речей, так і в подальшому. Натомість, за його показами, він, винайшовши загублений рюкзак у безлюдному місці, що знаходилося у зустрічному для його шляху напрямку, свідомо змінив свій напрямок, прибувши на це місце, де зачекавши незначний час приблизно до 5 хвилин ( саме в тому в місці, в яке незабаром повернувся потерпілий та свідки), не перевіривши зміст винайденого майна, свідомо приховав винайдений рюкзак у свій рюкзак, що більший за розміром та поїхав за своїми справами. При цьому сам зміст рюкзаку потерпілого давав можливість для встановлення його власника, оскільки серед майна знаходився паспорт потерпілого та виписний епікриз з медичної установи на його ім`я, що містив дані про його адресу, а також мобільні телефони, на які потерпілий та свідки намагалися додзвонитися. За поясненнями ОСОБА_6 зміст рюкзака був витрушений ним на траву на о.Хортиця, при цьому серед майна побачити файл з паперами формату А4 є цілком можливим. Крім того, обвинувачений, який чув вхідні дзвінки, не підняв слухавку, пославшись на те, що не встиг це зробити. При цьому потерпілі телефонували декілька разів, а тому, маючи відповідне бажання, останній, навіть не встигнувши відповісти на перші дзвінки, за життєвим досвідом мав реальну можливість передбачити наступні спроби, дочекатися їх та відповісти на дзвінки. При цьому власних дій, направлених на встановлення власника майна, обвинувачений не вжив: приховавши рюкзак у свій у відсутність оточуючих та зникнувши з ним з місця, в якому потерпілий мав реальну можливість його повернути, переміщаючи його у спосіб, скритий від оточення, не звернувся до поліції, не повідомив про знахідку на «102», привіз майно, належне потерпілому до себе додому, де витягнув з рюкзака телефони ( свідок ОСОБА_9 бачив рюкзак на тумбочці, а телефони на столі) при цьому хизувався майном, яким заволодів, свідку ОСОБА_31 та навіть частково розпорядився ним, погодившись надати в користування свідку ОСОБА_8 сім-картки з викрадених телефонів. Заслуговує на увагу і той факт, що ОСОБА_6 повернув рюкзак, навушники та телефони без сім-карток лише на вимогу працівників поліції, через тривалий час через добу (від часу заволодіння -12.05.2023 року об 17-40 год. до огляду місця події (згідно даних Протоколу -13.05.2023 об 18-12 год. до 18-19 год.), під час якої ОСОБА_6 видав майно потерпілого, а відтак наведені обставини, у своїй сукупності, на думку суду повністю спростовують доводи обвинуваченого про намір розшукати власника та повернути знайдене, який навіть не зміг повідомити суду спосіб повернення майна, який міг бути в його уявленні.

При цьому викрадення майна відбувалося саме таємно, оскільки як пояснив сам обвинувачений, жодної особи, на місці громадської зупинки, яка б могла бути свідком того. Як він заволодів рюкзаком потерпілого, поклавши його у свій, не було.

Покази допитаних потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 є логічними, послідовними, такими, що доповнюють одне одного та не містять суперечок, а тому сумнівів у суду не викликають. Усі покази надані свідками під присягою Ці покази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню та узгоджуються зі змістом письмових доказів.

Покази свідка ОСОБА_8 , надані у судовому засіданні щодо наявності у ОСОБА_6 бажання повернути майно власнику, суд оцінює критично та вважає їх наданими з почуття хибного товариства. Крім того, свідок зазначив про проблеми з пам`яттю за станом здоров`я. Разом з тим, на досудовому слідстві, свідок ОСОБА_8 на наступний день після подій, зазначав, що ОСОБА_6 запитував у нього, чи може він допомогти йому з продажом речей потерпілого. При цьому самі покази свідка ОСОБА_8 щодо бажання повернення речей власнику при встановлених судом обставинах не є такими, що виправдовують провину ОСОБА_6 в інкримінованому злочині. З показів самого свідка вбачається, що частина майна сім-картки були передані за згодою ОСОБА_6 в його користування, натомість, за допомогою змісту наявної інформації на сім-картках, ані свідок, ані обвинувачений не вжили заходів, направлених на встановлення власника майна.

Напроти, як зазначили потерпілий ОСОБА_7 та його брат-свідок по справі, у той час як сім-картка була у володінні свідка ОСОБА_8 , їхній акаунт намагалися зламати, надсилаючи повідомлення щодо необхідності зміни паролю, та переглядали їхню електронну пошту.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам передбаченим ст. 85-87 КПК України, і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree) недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

У кримінальному процесуальному законі дана доктрина має своє правове втілення у положеннях ч.1 ст. 87 КПК України, згідно з якою недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_6 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.

Отже, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого через допущені порушення кримінального процесуального закону у ході досудового розслідування, і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, а вина обвинуваченого у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, доведена у повному обсязі.

За результатами судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_32 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.

При цьому невизнання обвинуваченим своєї провини є нічим іншим, як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період дії іспитовому строку, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, провину у якому не визнав. офіційно не працевлаштований, офіційних джерел доходу немає, має на утриманні трьох дітей, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Заподіяна шкода потерпілому відшкодована на досудовому слідства шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого, враховуючи, думку прокурора та потерпілого, керуючись принципами справедливості, співмірності й індивідуалізації, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі, перебаченого санкцією статті. Призначення такого покарання на думку суду, буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільні позови не заявлені.

Дія запобіжного заходу, обраного ОСОБА_6 на досудовому слідстві закінчилася, клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2022 року у вигляді двох місяців обмеження волі , що за правилами ст. 72 КК України відповідає одному місяцю позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_6 за сукупністю вироків покарання у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 на виконання вироку суду.

Речові докази: тканинний портфель чорного кольору «Reebook», бездротові навушники чорного кольору «Marshall», мобільний телефон марки «Apple» модель «XR» ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «Apple» модель «SE 2020» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ2 НОМЕР_3 , дві сім-карти оператору мобільного зв`язку «Водафон» залишити у володінні потерпілого ОСОБА_7

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя : ОСОБА_1