Справа № 352/2699/23
Провадження № 1-кп/352/306/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124 від 09.10.2023 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Минківка Валківського району Харківської області, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючої у АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, розлученої, на утриманні неповнолітніх дітей не має (батьківських прав позбавлена у встановленому законом порядку), з середньою освітою, не працюючої, раніше судимої згідно вироку Коломийського міськрайонного суду від 06.01.2013 за ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 304 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, згідно вироку Тисменицького районного суду від 02.02.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімум доходів громадян, депутатом не обиралася,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою та були пов`язані спільним побутом, а отже мали взаємні права та обов`язки.

Так, 04 жовтня 2023 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебувала разом із ОСОБА_4 по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вони спільно розпивали алкогольні напої.

У подальшому, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розпочався словесний конфлікт на ґрунті раніше виниклих взаємних образ та неприязних стосунків, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого, бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_3 нанесла один удар металевим костилем в ділянку обличчя ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Внаслідок протиправних умисних насильницьких дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівої брови, які відповідно до висновку відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_3 учинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 09.11.2023 до Тисменицького районного суд Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_5 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

2.2. Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідна з розглядом обвинувального акту за її відсутності.

Обвинувачена ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

3.2. Обставинами, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Обираючи вид та строк (розмір) покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує, що інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_3 раніше судима, постійного місця проживання не має, має середню освіту, розлучена, офіційно не працює, відповідно до довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» за №13589 від 16.10.2023 року за амбулаторною допомогою не зверталася, згідно довідок КНП «Богородчанська центральна лікарня» за №292 від 24.10.2023 ОСОБА_3 на амбулаторному обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не знаходиться.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, як у загально-соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, враховуючи відсутність у ОСОБА_3 сталого матеріального доходу, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігатиме вчиненню нею та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд звертає додатково увагу на те, що оскільки обвинувачена офіційно не працевлаштована, то буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. Одночасно, такий вид покарання застосується через органи пробації, якими передбачено проходження пробаційних програм, які передбачені для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, що надасть можливість ОСОБА_3 змінити прокримінальне мислення.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

5.2. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

5.3. Витрати на проведення експертиз відсутні.

5.4. Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1