печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1951/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному проваджені прокурора першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000948,

В С Т А Н О В И В :

15.01.2024 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора у кримінальному проваджені прокурора першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000948, за погодженням із прокурором, згідно вимог якого, останній проситьнакласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , із забороною власнику (володільцю) розпоряджатися вказаним майном:

- садовий будинок з господарчим блоком, двома навісами, басейном, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :03:001:0734, за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОНМ 24).

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що Янез ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 станом на час вчинення злочину, володіла на праві власності наступним майном:

- 1/3 часткою земельної ділянки із кадастровим номером :00:015:0623;

- земельною ділянкою із кадастровим номером :03:001:0734;

- садовий будинок з господарчим блоком, двома навісами, басейном, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :03:001:0734, за адресою: АДРЕСА_1 .

- транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», vin НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ,

які, відповідно до матеріалів кримінального провадження, придбала під час вчинення злочину за доходи, отримані від своєї злочинної діяльності, пов`язаної із розкраданням коштів ПАТ «Універмаг Україна».

Водночас, після проведення у Янез ОСОБА_5 обшуку 23.12.2021, вона, усвідомлюючи про можливе притягнення її до кримінальної відповідальності за розкрадання коштів ПАТ «Універмаг Україна», з метою уникнення конфіскації вищевказаного майна, вчинила правочини із перереєстрації частини цього майна на свого повнолітнього сина.

Так, 17.01.2022 Янез ОСОБА_5 уклала договір дарування земельної ділянки із кадастровим номером :03:001:0734 та садового будинку з господарчим блоком, двома навісами, басейном, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :03:001:0734 на користь свого сина ОСОБА_4 , реєстраційним номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Договір дарування посвідчений 17.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

За версією органу досудового розслідування вчинені ОСОБА_8 дії з переоформлення майна на свого сина ОСОБА_4 здійснені виключно з метою уникнення конфіскації.

З огляду на викладені обставини, існує необхідність накласти арешт на садовий будинок з господарчим блоком, двома навісами, басейном, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :03:001:0734, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 із забороною розпоряджатися вказаним майном, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, наявні підстави для застосування забезпечення заходу кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна підозрюваного, що і послугувало підставою для звернення до слідчого судді.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Представник сторони обвинувачення подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000948 від 15.11.2022 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України (виділено із кримінального провадження № 0002990 від 02.04.2013).

Громадянці України ОСОБА_6 07 жовтня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з частиною 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відтак, наявні підстави з якими законодавець пов`язує вирішення питання щодо арешту майна підозрюваної особи.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 станом на час вчинення злочину, володіла на праві власності окрім іншого садовим будинком з господарчим блоком, двома навісами, басейном, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :03:001:0734, за адресою: АДРЕСА_1 , який, відповідно до матеріалів кримінального провадження, придбала під час вчинення злочину за доходи, отримані від своєї злочинної діяльності, пов`язаної із розкраданням коштів ПАТ «Універмаг Україна».

Водночас, після проведення у Янез ОСОБА_5 обшуку 23.12.2021, вона, усвідомлюючи про можливе притягнення її до кримінальної відповідальності за розкрадання коштів ПАТ «Універмаг Україна», з метою уникнення конфіскації вищевказаного майна, вчинила правочини із перереєстрації частини цього майна на свого повнолітнього сина.

Так, 17.01.2022 Янез ОСОБА_5 уклала договір дарування земельної ділянки із кадастровим номером :03:001:0734 та садового будинку з господарчим блоком, двома навісами, басейном, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :03:001:0734 на користь свого сина ОСОБА_4 , реєстраційним номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . Договір дарування посвідчений 17.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

За версією органу досудового розслідування вчинені ОСОБА_8 дії з переоформлення майна на свого сина ОСОБА_4 здійснені виключно з метою уникнення конфіскації.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно зазначене, дозволивши його використання та заборонивши відчуження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , із забороною власнику (володільцю) розпоряджатися вказаним майном:

- садовий будинок з господарчим блоком, двома навісами, басейном, які розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :03:001:0734, за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОНМ 24).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9