КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/4296/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5558/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000749 від 31.05.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 8041, 17.04.2021 на ім`я ОСОБА_9 та автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску, він кузова НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року та її скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску, він кузова НОМЕР_3 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000749 від 31.05.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску з він кузова НОМЕР_3 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що прокурор в клопотанні про арешт майна та слідчий суддя взагалі не обґрунтували, яким саме чином вказане майно, що належало ОСОБА_6 , яким розпоряджався її брат - ОСОБА_9 , яким не повідомлялось про підозру у даному кримінальному проваджені мають відношення до кримінального провадження №0000749 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, жодних доказів, що вказаний транспортний засіб здобутий злочинним шляхом, чи був об`єктом кримінального правопорушення не наведено, а відтак він не має ознак речового доказу, визначених у ст. 98 КПК України.

Таким чином, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження призвели до ухвалення незаконного рішення, яке призвело до порушення прав та інтересів ОСОБА_6 .

Також апелянт звертає увагу на те, що органу досудового розслідування була надана Довідка ТСЦ №8041 МВС України про реєстрацію на праві власності за ОСОБА_6 автомобіля марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску з він кузова НОМЕР_3 (копія додається).

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення ОСОБА_6 . Лише 18.08.2023 року, після отримання копії ухвали про накладення арешту, ОСОБА_6 стало відомо про арешт належного їй майна, підстави та обґрунтування такого судового рішення. В порушення вимог ч. 7 ст. 173 КПК України, копія оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 не направлялась.

В судове засідання представник власник майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 не з`явився, про дату час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином. Однак останнім в апеляційній скарзі зазначено про проведення апеляційного розгляду у відсутність власника майна та її представника.

З урахуванням зазначеного, прокурор вважав за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності останніх, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі власника майна та її представника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна та її представника, матеріали справи не містять відомостей про направлення копії ухвали власнику майна, однак як зазначає апелянт, що копію оскаржуваної ухвали отримано 18.08.2023, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2023 року.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що у провадженні СД відділу поліції № 1 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 31.05.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000749 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

02.06.2022 року прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000749 від 31.05.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виданого ТСЦ 8041, 17.04.2021 на ім`я ОСОБА_9 та автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску з він кузова НОМЕР_3 ..

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурора послався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30.05.2022 до ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника поліції ОСОБА_10 , з приводу того, що 30.05.2022 за адресою: вул. Чорновола, 47/1, м. Вишневе Бучанського району Київської області було зупинено автомобіль марки "Тойота Кемрі", д.н.з. НОМЕР_2 водій якого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 з наявними ознаками підробки.

30.05.2022 в період часу з 21 год 40 хв по 22 год 00 хв, проведеним оглядом місця події за адресою: вул. Чорновола, 47/1, м. Вишневе, Бучанський району, Київська область, було виявлено та вилучено, автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску, з зазначеним він кузова НОМЕР_4 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виданого ТСЦ 8041, 17.04.2021 на ім`я ОСОБА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та поміщено до спец пакету № 3004616.

На даний час виникла необхідність у проведенні експертизи, для встановлення дійсності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виданого ТСЦ 8041, 17.04.2021, а також встановлення належності автомобіля марки «Тойота Кемрі» з він кузова НОМЕР_3 .

Вищезазначені вилучені речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у поданому клопотанні вказав, що у даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна, як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі предметом вчинення злочину, знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

03.06.2022 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 8041, 17.04.2021 на ім`я ОСОБА_9 та автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску, він кузова НОМЕР_3 .

Оскільки дана ухвала оскаржена представником власника майна ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 , тільки в частині накладення арешту на автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску з він кузова НОМЕР_3 , тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах вимог поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000749 від 31.05.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, слідчий суддя, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску з він кузова НОМЕР_3 , з урахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичних обставин кримінального провадження, а також, що вилучений об`єкт визнаний в рамках вказаного кримінального провадження в якості речового доказу та підлягає подальшому експертному дослідженню.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №0000749 від 31.05.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2022 року в частині задоволення клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000749 від 31.05.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та накладення арешту на автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2017 року випуску з він кузова НОМЕР_3 , - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4