Справа № 463/7146/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/868/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000959 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 07.07.2023 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, із середньою освітою, не судимої, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 07.07.2023 яким ОСОБА_7 , визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченою вказаного кримінального правопорушення.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 29.05.2020 близько 19-50 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, перебуваючи у приміщенні магазину «Єва» №1517 ТзОВ «Руш», який знаходиться за адресою: вул.І.Франка, 9 у м.Львові, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрала із торгового прилавку рідку підводку для очей «Лореаль МАТТ Сігнатюр 01 чорну», код товару 548507, закупівельною вартістю 240,70 грн. після чого, винесла її за межі касових боксів, не розрахувавшись за товар. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяла магазину «Єва» №1517 ТзОВ «Руш», матеріальну шкоду на загальну суму 240, 70 грн.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_7 таємно викрала чуже майно (крадіжка), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч.5 ст.74, ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_10 від обраного покарання за ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Апелянт вважає вказаний вирок суду незаконним та необгрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалюючи рішення про виправдання ОСОБА_10 суд першої інстанції мотивував його тим, що вчинення інкримінованого ОСОБА_10 злочину не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та не доведено обвинуваченням.

Однак при постановленні виправдувального вироку судом взято до уваги покази обвинуваченої ОСОБА_10 , даних в судовому засіданні, яка повідомила, що 13.06.2020 вона зі своїм знайомим зайшла в магазин «Єва», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул. І.Франка, 9, взяла необхідні речі та на касі магазину надала картку постійного клієнта, розрахувалась і пішла. Через кілька днів до неї зателефонували працівники поліції та запросили в Личаківський райвідділ поліції. Коли вона прийшла, слідчий повідомив її про наявність відео на якому зображено, що вона з магазину «Єва» викрала товар. Слідчому вона повідомила, що нічого не крала.

Разом з тим, на думку сторони обвинувачення, Личаківським районним судом м.Львова надано невірну правову оцінку дослідженим в ході судового слідства доказам та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, судом не взято до уваги доказів, та не наведено мотивів, з яких їх не враховано при ухваленні рішення, а також мотивів, з яких він надав перевагу одним доказам та відкинув інші.

Зокрема, представник потерпілого ОСОБА_11 як на досудовому розслідуванні, так і в судовому засіданні повідомила, що виявила крадіжку на наступний день після відкриття магазину та перевірки залишку продукції. Після огляду відео з камер відео спостереження в приміщенні магазину було виявлено, що обвинувачена брала багато товару, однак за підводку для очей не проплатила. У приміщенні магазину вона була сама. В подальшому, представник потерпілого повідомила поліцію про крадіжку та до заяви про вчинення кримінального правопорушення надала флеш накопичувач з відео з камер відео спостереження. Окрім цього повідомила, що на товарі є штрихкод і при наявності, працівники магазину встановлюють на товар датчик, який спрацьовує при виносі товару з магазину.

Апелянт наполягає, що з невідомих причин судом не взято до уваги та не надано правової оцінки показам свідка та представника потерпілого. Окрім цього, судом зазначено, що покази представника потерпілого та свідка є непослідовними та суперечливими, однак не зазначено в чому саме полягає їх непослідоність та суперечливість.

Апелянт просить під час розгляду апеляційної скарги дослідити всі докази.

Заслухавши доповідача, міркування прокурорів, кожного окремо, про задоволення поданої апеляційної скарги, думку обвинувачено ОСОБА_7 та її захисника - адвокат ОСОБА_9 про заперечення апеляційних вимог прокурора та прохання залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Суд досліджує докази безпосередньо.

Відповідно до ст.ст. 91, 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом обов`язок доказування в суді обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Обов`язок доказування допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги судом першої інстанції виконано в повному обсязі.

Щодо апеляційних вимог прокурора про те, що в діях ОСОБА_7 наявний склад злочину за ч.1 ст. 185 КК України то такі не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так судом першої інстанції було детально перевірені всі фактичні обставини справи, досліджені наявні в матеріалах кримінального провадження документи та допитані свідки, які володіли інформацію по справі, зокрема свідок ОСОБА_12 , продавець магазину, та представник потерпілого ОСОБА_11 .

Прокурором ОСОБА_6 не надано обгрунтованих підстав для повторного допиту в суді апеляційної інстанції свідка та представника потерпілого, які були допитані в суді першої інстанції.

Відповідно суд апеляційної інстанції відмовив в їх допиті через необгрунтованість вимог сторони обвинувачення.

Висновок суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_7 , у пред`явленому обвинуваченні, зазначений у вироку суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи.

Колегією суддів встановлено, що до матеріалів кримінального провадження було долучено відеозапис знятий на мобільний телефон з камер спостережень, однак відеозапис є вибірковий, не послідовний. Оригіналу відеозапису з якого можна би було побачити весь період перебування в магазині «Єва» обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема і те як вона розраховується на касі та момент її виходу з магазину немає.

Не відображено на оглянутому відеозапису і покликання продавця ОСОБА_12 про те, що вона підходила до покупця ОСОБА_7 з пропозицію роз`яснення асортименту продукції.

Відсутні в матеріалах справи і документи щодо службового розслідування по факту крадіжки, оскільки таке не проводилося.

Представник потерпілого ОСОБА_11 в суді першої інстанції дала покази про те, що крадіжку було виявлено наступного дня після відкриття магазину та перевірки залишку продукції. Після огляду відео з камер відео спостереження в приміщенні магазину було встановлено, що обвинувачена брала багато товару, однак за підводку до очей не проплатила. В приміщенні магазину вона була сама. В подальшому ОСОБА_11 повідомила поліцію про крадіжку та до заяви про вчинення кримінального правопорушення надала флеш накопичувач з відео з камер відео спостережень. Додатково зазначила, що на товарі є штрихкод і при наявності, працівники магазину встановлюють на товар датчик, який спрацьовує при виносі товару з магазину.

Стороною обвинувачення не було належним чином підтверджено документально покази представника потерпілої.

Так в суді апеляційної інстанції було проаналізовано зазначені вище свідчення та виявлено ряд невідповідностей у них.

Зокрема встановлено, що ймовірна крадіжка, у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_7 , була скоєна 13.06.2020 року, а це була субота (хоча у вироку в мотивувальній частині зазначено спочатку дату 29.05.2020, однак в описовій частині вказано вірну дату - 13.06.2020). Заяву про злочин представником потерпілого було подано не на наступний день, як значиться в її показах, а лише 17.06.2020. При цьому ОСОБА_11 наголошувала на наявність на товарі підводці (фотографія наявна в справі) прикріпленого штрихкоду, який би при виносі товару за межі магазину, спрацював і пролунав би сигнал тривоги. Однак про таке ні свідок, ні представник потерпілого не зазначили. Також в приміщені магазину працівниками не було виявленого самого штрихкоду, у разі якби обвинувачена його відірвала від товару. Відсутність оригіналу та повного відеозапису події від 13.06.2020 року на момент присутності в магазині ОСОБА_7 не дають можливості підтвердження показів наданих безпосередньо в судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_12 та представником потерпілого ОСОБА_11 , яка чітко сказала, що відео є чорновим та знімалось нею на телефон з монітору. Наголосила, що оригінал відео було надано нею працівникам поліції.

Стороною обвинувачення не було долучено до справи оригінал відеозапису, якщо такий був. Не відкривався він і стороні захисту при ознайомленні зі справою.

Інших обґрунтованих доказів вчинення ОСОБА_7 злочину, за ч.1 ст. 185 КК України в матеріалах справи , немає.

Навпаки наявність чеку за проплачений товар підтверджує лише те, що ОСОБА_7 була в магазині «Єва», відкрито купила товар та за нього розплатилася, а завдяки дисконтній карточці на її ім`я працівники магазину змогли ї встановити її особу. Відповідно будь-яких прихованих дій обвинуваченою вчинено не було. Крім того в магазині вона перебувала зі своїм другом, а представник потерпілого зазначила, що вона була одна.

З врахуванням зазначеного вище колегія суддів вважає, що судовий розгляд судом першої інстанції проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи, досліджено наявні в матеріалах кримінального провадження докази та їм надано належну правову оцінку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається, відповідно в суді апеляційної інстанції наявні підстави для відмови у задоволені апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 07.07.2023, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченою вказаного кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: