УХВАЛА

22 вересня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Обарів, Рівненського району, Рівненської області українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, курсанта навчального взводу навчальної роти 2-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 ,раніше судимого, підозрюваному у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду звернувся із клопотанням прокурор Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 27 червня 2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Короткий виклад обставин вчинених кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації на особливий період, обіймаючи посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 2-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N548-XIV від 24 березня 1999 року, п. 1 Додатку №1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07 червня 1992 року №2471-701 «Про право власності на окремі види майна», пункту2 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів №576 від 12 жовтня 1992 року, п.2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановленому досудовим розслідуванні місці та час придбав бойові припаси 810(вісімсот десять) патронів до стрілецької вогнепальної нарізної зброї калібру 5,45х39 мм та почав їх незаконно зберігати за місцем свого проживання.

Після цього, ОСОБА_4 , 27 липня 2023 року, близько 16 години 00 хвилин,діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу на придбання,носіння, зберігання та збут бойових припасів, маючи корисливий мотив та мету, під час проведення оперативної закупки,перебуваючи на вулиці поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збув покупцю гр. ОСОБА_5 , (анкетні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні») за грошові кошти у розмірі 10 000 гривень (частину із яких у розмірі 5000 гривень отримав на банківський картковий рахунок 26 липня 2023 року, а решту 5000 гривень - під час збуту 27 липня 2023 року) 810 (вісімсот десять) патронів калібру 5,45х39 мм, які являються боєприпасами довогнепальної стрілецької зброї, чим вчинив придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 :

- частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України - придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

27 липня 2023 року ОСОБА_4 , о 17 год. 45 хв. затриманого на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

28 липня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області підозрюваному ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, терміном до 25 вересня 2023 року.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення.

Підозра ОСОБА_4 обґрунтовується зібраними доказами.

20 вересня 2023 року керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, тобто 27 жовтня 2023 року, таким чином виникла необхідність у продовженні застосування домашнього арешту та ОСОБА_6 .

Разом з тим, на підставі п. 1 ч. 3 ст.199 КПК України, слід зазначити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, які виправдовують застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 .

Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, які не зменшилися та виклад обставин про наявність ризиків, зазначених у клопотанні.

Обґрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, є те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 ККУкраїни відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Обґрунтування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, тобто знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,є те що ОСОБА_4 підозрюється у збуті бойових припасів під час воєнного стану. Також, на даний час досудовим розслідуванням не встановлено місця придбання ОСОБА_4 бойових припасів, та всіх осіб, причетних до цього, оскільки боєприпаси відносяться до патронів, які використовуються Збройними Силами України не виключається обставина, що ОСОБА_4 привласнив їх під час проходження військової служби із використанням свого службового становища, що вказує на вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 410 КК України, відтак, останній може переховувати решту бойових припасів, які були ним привласненні або знищити їх.

Обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідуванням проводиться перевірка факту причетності інших осіб до вчинення злочину. ОСОБА_4 може здійснювати вплив на покупця ОСОБА_5 та інших свідків у даному кримінальному провадженні, із метою покращення свого становища.

Обґрунтування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є те, що підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий за вчинення умисних злочинів, а саме

- 17 червня 2015 року вироком Рівненського міського суду по зач. 1 ст.190 КК України із призначенням покарання у виді 120 годин громадських робіт

- 09 грудня 2016 року вироком Рівненського районного суду зач. 2 ст. 185 КК України до 30 днів арешту та змінено міру покарання Рівненським апеляційним судом до звільнення від відповідальності з 1 роком іспитового строку;

- 06 грудня 2018 року вироком Рівненського районного суду за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі

- 05 листопада 2018 року вироком Рівненського районного суду зач. 2 ст. 185 КК України до 2 роківта 1 місяцю позбавлення волі

- 29 січня 2019 року вироком Рівненського міського суду по ч. 2 ст. 185 КК України до 4 роківта 7 місяців позбавлення волі.

29 грудня 2021 року ОСОБА_6 звільнений із місць позбавлення волі та на даний час згідно ст. 89 КК України вважається судимим.

Поряд із цим, із 01 липня 2023 року солдат ОСОБА_6 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та в його діях вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем вчинене в умовах воєнного стану.

На даний час повідомлення про підозру за вказаним фактом ОСОБА_6 ще не вручено.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави не зможе у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню вищезазначених ризиків, визначених п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Без обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний ОСОБА_6 може не з`являтися на виклики, оскільки не має стійких соціальних зв`язків та є раніше судимим.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати клопотання без його участі, клопотання з підстав, наведених в ньому підтримав, просив продовжити обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву в якій просять розглядати клопотання у їх відсутність щодо задоволення клопотання не заперечили.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до переконання, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту наявні з наступних підстав.

Судом встановлено, що головним управлінням Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 27 червня 2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

27 липня 2023 року ОСОБА_4 , о 17 год. 45 хв. затриманого на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

28 липня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області підозрюваному ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, терміном до 25 вересня 2023 року.

20 вересня 2023 року керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону продовжено строк досудового розслідування до 3-х місяців, тобто 27 жовтня 2023 року, таким чином виникла необхідність у продовженні застосування домашнього арешту та ОСОБА_6 .

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та причетність підозрюваного до вчиненого свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 суд враховує положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи викладене, вбачаю підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. Саме такий запобіжний захід гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст. 176-178, 181, 184,186, 193-194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Обарів, Рівненського району, Рівненської області українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, курсанта навчального взводу навчальної роти 2-го навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 ,раніше судимого, підозрюваному у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 жовтня 2023 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому постійно проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування будь-яким способом із свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 27 жовтня 2023 року.

Виконання ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про продовження тримання підозрюваного під домашнім арештом визначити до 27 жовтня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1