Провадження № 1-кп/592/553/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0003046, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

та за участі потерпілої ОСОБА_5 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

ОСОБА_3 у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань останньої.

Зокрема, ОСОБА_3 неодноразово, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 дії, виражені у словесних образах, погрозах, нецензурних висловлюваннях на її адресу, приниженні та залякуванні, чим саме викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, призвело до психологічних страждань потерпілої та виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій.

Так, близько 20 год. 15 хв. 22.07.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав, кидався битися, погрожував фізичною розправою завдавши шкоди її психологічному здоров`ю.

25.07.2023 близько 11:27 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав, кидався битися, погрожував фізичною розправою завдавши шкоди її психологічному здоров`ю.

Цього ж дня, 25.07.2023 близько 14:40 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав, кидався битися, погрожував фізичною розправою завдавши шкоди її психологічному здоров`ю.

26.07.2023 близько 21:40 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав, кидався битися, погрожував фізичною розправою завдавши шкоди її психологічному здоров`ю.

Цього ж дня, 26.07.2023 близько 22:40 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав, кидався битися, погрожував фізичною розправою завдавши шкоди її психологічному здоров`ю.

У зв`язку з чим на ОСОБА_3 складено адміністративні протоколи та постановою Зарічного районного суду м. Суми від 08.08.2023 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та призначено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 45 годин.

Незважаючи на притягнення до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із вчиненням домашнього насильства, ОСОБА_3 продовжив вчиняти протиправні дії стосовно своєї колишньої дружини.

Так, 17.08.2023 близько 16:20 год. ОСОБА_3 , за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою, ображав, кидався битися, погрожував фізичною розправою завдавши шкоди її психологічному здоров`ю.

Згідно висновку експертизи № 528 від 31.08.2023, ОСОБА_5 перебуває в стані сталої психоемоційної напруги, що супроводжується підвищеною тривожністю, знервованості, острахом за свою безпеку, побоюванням та постійним очікуванням конфліктів з колишнім чоловіком, що зумовлює порушення нормальної життя діяльності та відпочинку, тривале погіршення умов повсякденного функціонування, наявність постійних конфліктних умов, необхідність систематичного залучення додаткових ресурсів для відновлення самовладання, чим істотно знижується, чим істотно знижується загальна якість життя ОСОБА_5 , ушкоджується її соціальне функціонування.

Наявний у ОСОБА_5 , на даний час емоційний стан (сталої вираженої психоемоційної напруги) зумовлений (перебуває у причинно- наслідковому зв`язку) протиправними діями ОСОБА_3 , які полягали у застосуванні насильства.

Конфліктна поведінка ОСОБА_3 постає для ОСОБА_5 , психотравмуючою та викликає формування й фіксація негативних психоемоційних змін.

Крім того, під час дії на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX (зі змінами) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, а саме 01.08.2023 о 17:40 год. ОСОБА_3 прийшов до аптеки «Подорожник» ТзОВ «Подорожник Суми», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де його увагу привернули товари, що знаходилися на відкритих стелажах магазину, у цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 01.08.2023 о 17:40 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, знаходячись у приміщенні аптеки «Подорожник» ТзОВ «Подорожник Суми», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, взяв з відкритих полиць стелажів: крем фіксуючий «Protefix», об`ємом 40 мл., у кількості 1 шт.; екстра-сильний фіксатор для зубних протезів «Корега», об`ємом 70г, у кількості 1 шт.; мило рідке «Savon de Marseille», марки «Beau Terra», об`ємом 300 мл., у кількості 1 шт., загальна вартість яких, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/10922-ТВ від 14.08.2023 складає 529 грн. 00 коп.

Вищезазначені товари ОСОБА_3 сховав собі під одягнену на нього джинсову кофту та у задню кишеню одягнутих джинсових штанів, після чого покинув приміщення аптеки «Подорожник», не розрахувавшись за даний товар. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав аптеці «Подорожник» ТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » матеріального збитку на загальну суму 529 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому йому обвинуваченню за ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, на даний час проживає з матір`ю. Перебував у шлюбі з потерпілою ОСОБА_5 , є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_5 . Через зловживання ним алкогольних напоїв неодноразово вчиняв з колишньою дружиною сварки, в тому числі у зазначені обвинувальному акті дати, ображав потерпілу, висловлювався нецензурною лайкою, в ході конфліктів вчиняв дії психологічного характеру, кається, просив пробачення у потерпілої. Розумів, що погіршує психологічний стан потерпілої, проведену експертизу щодо неї та висновки експерта не оспорює

Щодо викрадення майна, зазначив, що провину також повністю визнає, почав проходити у ТЦК медичну комісію, має намір захищати Україну зі зброєю в руках. Також пояснив, що у серпні 2023 року зайшов у аптеку, яка розташована по вул. Засумській в м. Суми, стояв у черзі побачив на прилавку зубну пасту, рідке мило, грошей не було, вирішив викрасти товар, який взяв з полиці, заховав його та не оплативши покинув приміщення аптеки, товаром розпорядився на власний розсуд. Завдану шкоду відшкодував повністю, розмір викраденого та обставини викрадення майна не оспорюює, повністю згоден, йому соромно за свої дії.

Оцінюючи зазначені показання обвинуваченого з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що вказаним критеріям вони відповідають, при тому, що в цілому вони є логічними, послідовними та такими, які взаємо узгоджуються між собою та з іншими наявними по справі доказами.

Крім повного визнання обвинуваченим вини у пред`явленому обвинуваченні вина ОСОБА_3 доведена дослідженими судом доказами.

- Висновком експерта № 528 від 31.08.2023 за результатами проведення судової психологічної експертизи (а.с. 39-41, висновки експерта наведено попередньо);

- показаннями, наданими у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_5 , відповідно до яких вони з обвинуваченим перебували у шлюбі та розлучилися через зловживання алкогольними напоями ОСОБА_3 , мало місце вчинення постійного психологічного тиску, образ та приниження, останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , вона не може йому заборонити приходити в спільне житло. Вважає, що до обвинуваченого не потрібно застосовувати сувору міру покарання, головне щоб він все зрозумів та виправився.

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням доказів щодо спричинення шкоди психічному здоров`ю потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також необхідних для вирішення інших питань, зокрема, щодо долі речових доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує:

- за ст. 126-1 Кримінального кодексу України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи;

- за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

Злочин, передбачений ст. 126-1 Кримінального кодексу України, вчинений обвинуваченим відповідно до ч. 4 ст. 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, відповідно до ч. 5 ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 Кримінального кодексу України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування завданої матеріальної шкоди добровільно.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 Кримінального кодексу України судом не встановлено.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке буде необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 , попередження нових злочинів, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, має сталі соціальні зв`язки, позицію представника потерпілого, потерпілої під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, за висновком судово-психіатричного експерта № 558 від 11.09.2023 ОСОБА_3 на момент огляду будь-якими психічними захворюваннями не страждає; на момент скоєння злочину ОСОБА_3 будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_3 на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Також враховуючи позицію сторони обвинувачення про необхідність застосування ст. 69 КК України з призначенням обвинуваченому покарання з переходом до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ст. 185 ч. 4 КК України у виді громадських робіт, суд вважає, що мета покарання, визначена в ч. 2 ст. 50 КК України, буде досягнута при призначенні обвинуваченому покарання з урахуванням усіх обставин, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обтяжуючих покарання обставин, його відношення до вчиненого, та вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яким може бути громадські роботи, оскільки вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

За ст. 126-1 Кримінального кодексу України суд вважає за необхідне призначити передбачене даною статтею кримінальне покарання у виді громадських робіт, визначивши остаточне покарання згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді громадських робіт.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 у справі № 56/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Дана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов заявлений не був.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

За твердженням прокурора речові докази відсутні.

Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені прокурором витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз: - товарознавча експертиза № СЕ-19/119-23/10922-ТВ від 14.08.2023 на суму 717 грн. 00 коп. (а.с. 60);

У судовому засіданні клопотань від учасників кримінального провадження про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не надходило, тому у суду не має жодних законних підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з власної ініціативи.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

-за ст. 126-1 Кримінального кодексу України у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин;

-за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України з застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання за цим вироком ОСОБА_3 у вигляді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/10922-ТВ від 14.08.2023 на суму 717 (сімсот сімнадцять) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1