Дата документу 15.11.2023 Справа № 317/1598/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1598/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1350/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

У судовому засіданні судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заявили самовідвід на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком колегії суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2018 року ОСОБА_10 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, тавиправдано (т. 2 а.п. 33-42).

Ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 9 квітня 2019 року, до складу якої входили судді ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вказаний вирок суду задоволено, вирок відносно ОСОБА_10 , виправданого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції (т. 2 а.п. 132-137).

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду одним із членів колегії суддів була висловлена окрема думка на користь правильності висновків місцевого суду щодо виправдання ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 138-142).

Скасовуючи вирок місцевого суду, яким ОСОБА_10 було виправдано повністю у пред`явленому йому обвинуваченні, колегія суддів вказала, що суд першої інстанції відхилив докази сторони обвинувачення без належного їх спростування, не надав належну правову оцінку всім доказам у сукупності, у зв`язку з чим ухвалив невмотивований вирок.

Також аргументи колегії суддів перебували у тому, що суд першої інстанції, навівши у вироку покази свідків обвинувачення, вказав, що вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки про обставини вчинення злочину їм відомо виключно зі слів потерпілої ОСОБА_7 , при цьому, оцінив ці докази лише формально, не узгодивши такий висновок, з огляду на приписи ст. 97 КПК України, і належним чином не мотивував це у оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, судова колегія звернула увагу, що суд першої інстанції фактично поставив під сумнів невинуватість ОСОБА_10 , оскільки визнав доведеним той факт, що ОСОБА_10 здійснив постріл у потерпілу, однак випадково.

Суд апеляційної інстанції вважав аргументованими доводи апеляційних скарг з приводу неповноти судового розгляду через не дослідження певних доказів та відсутності їх ґрунтовного аналізу, що призвело до порушення вимог ст. 374 КПК України.

Наслідком встановлених порушень стало скасування попереднього виправдувального вироку місцевого суду.

Наразі оскаржуваним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

На даний час вирок у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, оскаржується захисником обвинуваченого з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Між тим, правова позиція суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні визначена та зафіксована в попередній ухвалі суду апеляційної інстанції від 9 квітня 2019 року, а крім того, одним із членів колегії суддів висловлена окрема думка на користь правильності висновків місцевого суду щодо виправдання ОСОБА_10 .

Зазначені обставини можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у об`єктивності та неупередженості суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 при апеляційному розгляді провадження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Матеріали кримінального провадження засвідчують участь суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 при апеляційному розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , в результаті якого 9 квітня 2019 року постановлена ухвала, в мотивувальній частині якої, за обставин погодження із доводами апеляційних скарг сторони обвинувачення та потерпілої сторони, міститься посилання, що висновки суду першої інстанції про необхідність виправдання обвинуваченого не ґрунтуються на аналізі всіх наданих обвинуваченням доказів у їх сукупності, не містять переконливих мотивів та є передчасними (т. 2 а.п. 132-137).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

З огляду на об`єктивний критерій безсторонності суду, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу, в рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

З урахуванням висловлених суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в ухвалі апеляційної інстанції від 09.04.2019 року висновків по суті вказаного провадження, пов`язаних з оцінкою доказів, колегія суддів вважає, що заявлені самовідводи підлягають задоволенню, оскільки за вимогами ст. 75 КПК України участь судді у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, є недопустимою, так як не сприятиме сприйняттю суду як неупередженого.

Наведене аргументування узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 4 грудня 2018 року (справа № 165/108/16-к, провадження № 51-2458км18).

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

заявлені суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 самовідводи задовольнити.

Кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2023 року відносно ОСОБА_10 , визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, передати до канцелярії суду для визначення інших суддів для розгляду вказаного кримінального провадження у відповідності до положень ст. 35 КПК України.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4