УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: власника майна - ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , слідчого - ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт в частині накладеного на грошові кошти належні ОСОБА_3 в сумі 8294 долари США, які були вилучені за місцем її проживання, посилаючись на те, що накладення арешту на грошові кошти дружини підозрюваного є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В судовому засіданні власник майна та її представник підтримали клопотання та просили його задовольнити, а слідчий заперечував щодо задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 20.07.2023 року по справі №295/9305/23, винесеною в кримінальному провадженні №0000487 від 25.11.2022 року, накладено арешт на майно, зокрема на грошові кошти в загальній сумі 11000 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

Як повідомив слідчий в судовому засіданні, зазначений арешт було накладено за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення, у якому порушувалося питання про застосування арешту на грошові кошти підозрюваного ОСОБА_6 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання за ч. 4 ст. 190 КК України. Викладене також підтверджується текстом ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира.

Водночас, відсутні підстави ставити під сумнів твердження адвоката щодо розповсюдження на арештоване майно правового режиму спільної сумісної власності.

Такий висновок випливає з положень ст. 60 СК України, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові № 752/7440/18 від 04 жовтня 2022 року, спори щодо виділення частки майна із спільної сумісної власності вирішуються у інший спосіб, при цьому в межах кримінального провадження є неприпустимим вирішення спору про право власності на майно шляхом поділу його з виділенням часток. Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства. Підставою для виділення частки майна в праві спільної сумісної власності має бути вимога співвласника такого майна або державного чи приватного виконавця.

Отже, накладення арешту на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, адже у межах кримінального провадження відсутні законодавчі можливості виокремлення частки, яка належить чоловіку чи дружині. Такий виділ (поділ) здійснюється виключно у межах цивільного судочинства. І ОСОБА_3 , якій це майно також належить на праві спільної сумісної власності, не позбавлена можливості реалізувати своє право на поділ майна.

Доводи адвоката щодо відсутності зв`язку арештованого майна з кримінальним правопорушенням, також не впливають на висновок слідчого судді, адже коло майна, на яке може бути накладений арешт з метою конфіскації майна як виду покарання, не обмежується виключно майном, джерело походження якого має кримінальний характер.

Адвокатом не наведено доводів, що у застосуванні арешту заходу відпала потреба, і враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, у слідчого судді відсутні підстави для констатації такого факту.

Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: