Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/165/24
Номер провадження 1-кс/711/76/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000256 від 22.07.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364-1, ч. ч. 1, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 240, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 209 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, вищою освітою, раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не є,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.347, ч.2 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді застави на суму спричинених збитків, а саме в розмірі 1 157 520 грн. 00 коп.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , відповідно до протоколу № 02-16 від 25.02.2016 наглядової ради ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ» (на даний час - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ»), обіймаючи з 26.02.2016 посаду голови правління зазначеного підприємства, безпосередньо, через правління та адміністрацію здійснюючи поточне управління (керівництво) зазначеним підприємством, будучи в силу своєї посади наділеним правомочністю безпосередньо та через підлеглих осіб, управляти та розпоряджатися коштами і майном підприємства, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, діючи умисно та цілеспрямовано, в інтересах ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ», в період часу з 01.03.2016 до 22.04.2016, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не представилося можливим, використовуючи своє службове становище, вчинив протиправні дії, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, за наступних обставин.

Так, в період скоєння кримінального правопорушення ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДАШУКІВСЬКІ БЕНТОНІТИ», ЄРДПОУ 00223941, місцезнаходження: 19330, Україна, Черкаська область, Лисянський (на даний час Звенигородський) район, с. Дашуківка (далі по тексту ПАТ «ДАШ-БЕНТ», Товариство), діяло на підставі Статуту, затвердженого черговими загальними зборами акціонерів ПАТ «ДАШ-БЕНТ» - протокол № 1/2011 від 08.04.2011, та Статуту, затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ «ДАШ-БЕНТ» - протокол № 1/2016 від 25.02.2016 (далі по тексту Статути).

Пунктом 1 Статутів визначено, що ПАТ «ДАШ-БЕНТ» є юридичною особою приватного права згідно законодавства України, створеного відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок» та іншого законодавства України.

Товариство є юридичною особою з моменту його державної реєстрації у порядку, передбаченому законодавством України (п.2.1 Статутів).

Товариство має цивільні права та обов`язки та здійснює свою діяльність відповідно до законодавства, цього Статуту та інших документів, що затверджуються відповідно до цього Статуту (п.2.2 Статутів).

Відповідно до п. 7.1. Статутів, органами управління Товариства є:

-Загальні збори акціонерів;

-Наглядова рада Товариства;

-Правління.

Правління є колегіальним виконавчим органом Товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є підзвітним Загальним зборам і Наглядовій раді Товариства та організовує виконання їх рішень (п. 7.5.1).

Пунктом 7.5.5 Статутів встановлено, що до компетенції Правління належать всі питання діяльності Товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції Загальних зборів та Наглядової ради Товариства, зокрема:

1)розробка та подання на затвердження Наглядової ради проектів:

а) довгострокових планів (програм) діяльності Товариства;

б) програм фінансово-господарської діяльності Товариства та бюджетів на рік та/або півріччя, квартал, місяць, тощо;

в) інших документів, пов`язаних з плануванням діяльності Товариства та забезпечення їх реалізації;

2) розробка та затвердженні поточних фінансово-господарських планів і оперативних завдань Товариства та забезпечення їх реалізації;

3) затвердження та реалізація планів власної роботи;

4) організація ведення бухгалтерського, податкового та інших видів обліку та звітності Товариства, складання та надання на затвердження Наглядовій раді квартальних та річних звітів Товариства до їх подання на розгляд Загальним зборам та/або оприлюднення;

5) затвердження Правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства, інших нормативних документів Товариства, що регулюють його виробничу, комерційну та соціальну діяльність;

6) прийняття рішень про вчинення Товариством правочинів у межах, встановлених чинним законодавством та цим Статутом, а також забезпечення усіх умов, необхідних для дотримання вимог законодавства та внутрішніх нормативних документів Товариства при прийнятті Загальними зборами та/або Наглядовою радою рішень про вчинення Товариством значних правочинів та правочинів із заінтересованістю;

7) розробка та затвердження організаційної структури, штатного розкладу Товариства, посадових інструкцій та посадових окладів (у межах затверджених бюджетів Товариства) його працівників (окрім працівників, розмір та умови винагороди яких визначаються Загальними зборами або Наглядовою радою Товариства); призначення керівників філій та представництв Товариства;

8) підбір працівників Товариства та укладення з ними трудових договорів (окрім працівників, підписання трудових договорів з якими чинним законодавством та цим Статутом здійснюють інші особи);

9) укладення (у порядку та межах, визначених чинним законодавством, цим Статутом та іншими внутрішніми нормативними документами Товариства) договорів Товариства та організація їх виконання; укладення (за погодженням з Наглядовою радою) та виконання колективного договору Товариства;

10) представлення інтересів Товариства у судових органах та органах державної влади та управління; подання від імені Товариства позовів, скарг, заяв, клопотань тощо;

11) визначення переліку інформації, що належить до категорії відкритої та/або конфіденційної, порядку та способів надання її акціонерам та іншим особам;

12) забезпечення проведення аудиторської та спеціальних перевірок діяльності Товариства у випадках та порядку, визначених чинним законодавством та цим Статутом;

13) виконання інших повноважень, що передбачені чинним законодавством, цим Статутом та іншими внутрішніми нормативними документами Товариства.

Роботу Правління, відповідно до п. 7.5.8. Статутів організовує та спрямовує голова Правління, який має право:

1) скликати засідання Правління, визначати їх порядок денний та головувати на них;

2) розподіляти обов`язки між членами Правління;

3) здійснювати інші функції, необхідні для забезпечення роботи Правління;

4) в межах власної компетенції видавати накази та розпорядження, обов?язкові для виконання всіма працівниками Товариства;

5) підписувати колективний договір, зміни та доповнення до нього;

6) без довіреності представляти інтереси Товариства та вчиняти на підставі відповідних рішень Правління від його імені юридичні дії в межах компетенції Правління;

7) підписувати довіреності, договори та інші документи від імені Товариства, рішення про Укладення (видачу) яких прийнято уповноваженим органом Товариства в межах його компетенції відповідно до положень цього Статуту;

8) відкривати рахунки у банківських установах;

9) наймати та звільняти працівників Товариства, вживати до них заходи заохочення та накладати стягнення відповідно до чинного законодавства України, Статуту та внутрішніх документів Товариства;

10) здійснювати інші функції, які необхідні для забезпечення нормальної роботи Товариства, згідно з чинним законодавством та внутрішніми документами Товариства.

Також, згідно ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ОСОБА_5 , як службова особа, яка здійснює керівництво ПАТ «ДАШ-БЕНТ», несе, відповідно до законодавства та установчих документів, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, метою ведення якого, згідно ст. 3 цього Закону, є надання повної, правдивої і неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Таким чином, в силу ст.18 КК України, ОСОБА_5 є службовою особою, так як постійно обіймав на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків.

В період скоєння кримінального правопорушення правові засади державного регулювання використання надр, гірничих відносин щодо забезпечення раціонального, комплексного використання надр, їх охорони, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян, визначалися, зокрема, Конституцією України, Кодексом України про надра, Гірничим законом України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про угоди про розподіл продукції», постановами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до положень статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Статтею 1 Кодексу України про надра визначено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Стаття 4 зазначеного кодексу встановлює, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради . Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади.

Як визначено в статті 5 Кодексу України про надра, родовища корисних копалин - це нагромадження мінеральних речовин в надрах, на поверхні землі, в джерелах вод та газів, на дні водоймищ, які за кількістю, якістю та умовами залягання є придатними для промислового використання.

В статті 6 цього ж Кодексу зазначено, що корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України (частина перша статті 11 Кодексу України про надра).

Статтею 13 вказаного Кодексу передбачено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Відповідно до статті 17 Кодексу України про надра, гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

Стаття 19 Кодексу України про надра визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174 затверджено Положення про Державну службу геології та надр України, згідно з пунктом 1 якого Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Одним із основних завдань цього органу є реалізація державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, про що вказано у підпункті 1 пункту 3 Положення про Державну службу геології та надр України.

У відповідності з підпунктом 11 пункту 4 цього ж Положення Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує строк дії спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами).

Держгеонадра у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституціїта законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституціїта законів України, актів Кабінету Міністрів України і наказів Міндовкілля видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання (пункт 9 Положення про Державну службу геології та надр України).

Аналогічний спосіб реалізації повноважень центральними органами виконавчої влади закріплено й у частині першій статті 23 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади», у якій вказано, що такі органи у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституціїта законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституціїта законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів міністерств видають накази організаційно-розпорядчого характеру, організовують та контролюють їх виконання.

Статтею 24 Гірничого закону України визначено, що гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати:

- спеціальний дозвіл на користування надрами;

- акт про надання гірничого відводу;

- технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку;

- геолого-маркшейдерська, технічна та обліково-контрольна документація (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми).

Згідно статті 19 Гірничого закону України гірничі роботи проводяться за спеціальним дозволом (ліцензією) на користування надрами, який видається згідно з законодавством. План розвитку гірничих робіт підприємства щорічно розглядається та погоджується з органами гірничого нагляду.

Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, яким врегульовано питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначено процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін.

Відповідно до вимог п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995 право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу за формою додатку № 1.

Так, відповідно до п.3.3. Статутів, одним із предметів діяльності ПАТ «ДАШ-БЕНТ» є видобування бентонітової глини палигорськіту та каоліну виробництво і збут бентонітового порошку, бентоглини та іншої бентопродукції.

Основним видом діяльності ПАТ «ДАШ-БЕНТ», відповідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на березень 2016 року, було КВЕД 08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну.

З метою здійснення видобування корисних копалин ПАТ «ДАШ-БЕНТ», отримано спеціальний дозвіл на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 строком на 15 років. Мета спеціального дозволу на користування надрами видобування глини, придатної для виробництва формувальних матеріалів, а також для легких та полестійких бурових розчинів. Назва родовища Дашуківська ділянка Черкаське родовище; місце розташування родовища: Черкаська область Лисянський (на даний час Звенигородський) район, північна околиця с. Дашуківка. Корисна копалина загальнодержавного значення глини бентонітові. Площа родовища 314,69 га.

Також ПАТ «ДАШ-БЕНТ» отримано акт про надання гірничого відводу від 02.11.2011 № 1879, терміном дії до 23.04.2016.

Наказом Державної служби геології та надр України від 18.02.2016

№ 65, дію спеціального дозволу від 23.04.2001 № 2447 зупинено, про що надрокористувача ПАТ «ДАШ-БЕНТ» повідомлено листом від 22.02.2016 № 2658/13/14-16, який згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано ПАТ «ДАШ-БЕНТ» 01.03.2016, факт чого підтверджено Постановою від 19.07.2023 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі № 823/2162/18.

ОСОБА_5 , протоколом загальних зборів ВАТ «Дашуківські бентоніти» від 19.03.2010 № 1/2010 обраний на посаду голови правління Товариства, його повноваження, як голови правління, продовжені відповідно до протоколу засідання Наглядової ради від 31.01.2014 № 01-14 та наказу від 31.01.2014 № 09/3-к.

Рішенням наглядової ради, оформленим протоколом від 03.11.2015, на час роботи Ревізійної комісії та проведення аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності ПАТ «ДАШ-БЕНТ», повноваження ОСОБА_5 , як голови правління, відкликані та рішенням наглядової ради від 09.11.2015 протокол № 6112015-1, виконуючим обов`язки голови Правління призначено ОСОБА_7 .

В свою чергу, ОСОБА_5 , не погоджуючись із рішенням наглядової ради, виконуючого обов`язки голови Правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ» ОСОБА_7 та членів Ревізійної комісії на територію підприємства не допустив, свої повноваження голови Правління не передав, натомість продовжував безпосередньо, через правління та адміністрацію здійснювати поточне управління (керівництво) зазначеним підприємством та відповідно до протоколу від 25.02.2016 № 02-16 наглядової ради ПАТ «ДАШ-БЕНТ» знову був призначений головою правління Товариства.

Таким чином ОСОБА_5 , з березня 2010 року фактично безперервно обіймаючи посаду голови правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ», здійснюючи від імені Товариства підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку, згідно ст. 49 Господарського кодексу України, був зобов`язаний не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об`єднань, інших суб`єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави, за що встановлено майнову та іншу передбачену законом відповідальність, у тому числі кримінальну за вчинення суспільно небезпечного діяння, який містить склад кримінального правопорушення, передбачений Кримінальним кодексом України.

Згідно п.2.13 Статутів, Товариство має право без обмеження приймати рішення щодо здійснення діяльності, що не суперечить законодавству України та цьому Статуту.

Водночас, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді голови правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ» та фактично здійснюючи керування вказаним товариством, будучи службовою особою за ознакою виконання ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, будучи обізнаним з вимогами законодавства України, якими врегульовані правові засади державного регулювання використання надр та гірничих відносин, всупереч вищевказаних нормативно-правових актів, будучи обізнаним, що дію Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 зупинено, діючи зі злочинною недбалістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість виконати дії, які входять в коло його обов`язків щодо зупинення видобування корисних копалин, несумлінно ставлячись до службових обов`язків, які на нього покладені, що полягало в їх невиконанні, не дотримуючись покладених на нього обов`язків, та не реалізуючи наділені йому права, проігнорував наказ Державної служби геології та надр України від 18.02.2016 № 65, не вжив дієвих заходів щодо зупинки виробничо-господарської діяльності «ПАТ «ДАШ-БЕНТ» з видобування корисних копалин, зокрема шляхом видачі та затвердження відповідних розпорядчих документів (наказів) та доведення їх до відома підпорядкованих працівників, в результаті чого в період часу з 01.03.2016 до 22.04.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, під час зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447, працівники, які перебували в трудових відносинах з ПАТ «ДАШ-БЕНТ», за відсутності розпорядження про зупинення надродобувних робіт з Дашуківської ділянки Черкаського родовища, розташованого: Черкаська область Лисянський (на даний час Звенигородський) район, північна околиця с. Дашуківка, здійснили видобування корисних копалин загальнодержавного значення глин бентонітових, обсягом не менше ніж 2,5 тис. тон., більш точний обсяг видобутих корисних копалин у ході досудового розслідування не встановлений.

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 24.11.2023 № 186/23-23, розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок, як встановлено актом перевірки від 15.06.2017 № 06-06/27/2017-04/у (11) Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр, самовільного користування надрами (бентонітові глини) ПАТ «ДАШ-БЕНТ» за березень 2016 року становить 1 157 520 грн. 00 коп., що у 1680 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення та є тяжкими наслідками.

Також, за вищевказаних обставин, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді голови правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ» та фактично здійснюючи керування вказаним товариством, будучи службовою особою за ознакою виконання ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, будучи обізнаним з вимогами законодавства України, якими врегульовані правові засади державного регулювання використання надр та гірничих відносин, всупереч вищевказаних нормативно-правових актів, будучи обізнаним, що дію Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 зупинено, діючи зі злочинною недбалістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість виконати дії, які входять в коло його обов`язків щодо зупинення видобування корисних копалин, несумлінно ставлячись до службових обов`язків, які на нього покладені, що полягало в їх невиконанні, не дотримуючись покладених на нього обов`язків, та не реалізуючи наділені йому права, проігнорував наказ Державної служби геології та надр України від 18.02.2016 № 65, не вжив дієвих заходів щодо зупинки виробничо-господарської діяльності ПАТ «ДАШ-БЕНТ» з видобування корисних копалин, зокрема шляхом видачі та затвердження відповідних розпорядчих документів (наказів) та доведення їх до відома підпорядкованих працівників, в результаті чого в період часу з 01.03.2016 до 22.04.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, під час зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447, працівники, які перебували в трудових відносинах з ПАТ «ДАШ-БЕНТ», за відсутності розпорядження про зупинення надродобувних робіт, з Дашуківської ділянки Черкаського родовища, розташованого: Черкаська область Лисянський (на даний час Звенигородський) район, північна околиця с. Дашуківка, здійснили видобування корисних копалин загальнодержавного значення глин бентонітових, обсягом не менше ніж 2,5 тис. тон., більш точний обсяг видобутих корисних копалин у ході досудового розслідування не встановлений. Видобуті корисні копалини переміщувались до приймальних споруд.

Видобування (добування) корисних копалин дія, власне процес добування корисних копалин з надр в результаті їх розробки.

Добувні роботи сукупність виробничих процесів видобування корисних копалин із надр і переміщення їх до приймальних споруд.

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 24.11.2023 № 186/23-23, розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок, як встановлено актом перевірки №06-06/27/2017-04/у (11) від 15.06.2017 Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр, самовільного користування надрами (бентонітові глини) ПАТ «ДАШ-БЕНТ» за березень 2016 року становить 1 157 520 грн. 00 коп.

Таким чином, голова правління ПАТ «ДАШ-БЕНТ» ОСОБА_5 , із порушенням встановлених законодавством правил, в період часу з 01.03.2016 до 22.04.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, під час зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447, здійснив видобування корисних копалин загальнодержавного значення глин бентонітових, обсягом не менше ніж 2,5 тис. тон, в результаті чого інтересам держави завдано збитків на суму 1 157 520 грн. 00 коп.

З урахуванням зібраних в ході досудового розслідування доказів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ужгород Закарпатської області, українцю, громадянину України, освіта вища, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2. ст. 367 КК України - службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам та ч. 2 ст. 240 КК України - незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, серед яких:

- заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення;

- заявою ОСОБА_7 про вчинення криміінального правопорушення;

- актом перевірки №06-06/27/2017-04/у (11) від 15.06.2017 Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр;

- висновком судової інженерно-екологічної експертизи № 186/23-23 від 24.11.2023, відповідно до якої розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами (бентонітові глини) ПАТ «ДАШ-БЕНТ» за березень 2016 року становить 1 157 520 грн. 00 коп.;

- показаннями свідка ОСОБА_7 ;

-показаннями потерпілого ОСОБА_8 ;

-показаннями свідка ОСОБА_9 ,

-показаннями свідка ОСОБА_10 ;

-показаннями свідка ОСОБА_11 ,

-інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, на даний час ОСОБА_5 , крім іншого, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.367 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваний мінімумів доходів громадян або без такого та ч.2 ст.240 КК України, за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк від двох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Враховуючи встановлені в ході досудового розслідування обставини орган досудового розслідування приходить до висновку, що усвідомлюючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також покарання, передбаченого кримінальним законом, останній після отримання повідомлення про підозру, може умисно ухилятись від виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, передбачених ст.42 КПК України, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному проваджені, крім того, слід врахувати те, що на даний час органом досудового розслідування не винайдені всі документи щодо незаконного видобутку корисних копалин та є підстави вважати, що такі документи можуть знаходитися у підозрюваного, або колишніх членів наглядової ради ПАТ «ДАШ-БЕНТ», які були підлеглими ОСОБА_5 і на яких останній має вплив, тому є достатні підстави вважати, що наявний ризик приховування та/або знищення таких документів, таким чином перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Крім того, на цей час існують ризики, що підозрюваний, маючи широке коло зв`язків, має реальну можливість як самостійно, так і через інших осіб, незаконно впливати на свідків, з метою примусу останніх до зміни та відмови від давання показань, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, враховуючи фінансові можливості ОСОБА_5 , останній може переховуватись від органу досудового розслідування шляхом виїзду до іншого регіону України.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене відносно підозрюваного доцільно обрати запобіжний захід у вигляді застави із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім як застосування застави, не здатен забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, протиправними діями ОСОБА_5 завдано збитки державі в загальній сумі 1 157 520 грн. 00 коп.

Клопочучи про застосування запобіжного заходу саме у вигляді застави, сторона обвинувачення вважає за доцільне, з урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, визначити підозрюваному суму застави в розмірі спричинених збитків, а саме в розмірі 1 157 520 грн. 00 коп.

Крім того, визначення такої суми застави не тільки забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього ст.194 КПК України обов`язків, а і можливе виконання ч.11 ст.182 КПК України, де вказано, що застава, яка не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У цьому випадку застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги викладене, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_5 у вигляді застави покладається необхідність запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахування викладеного, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді застави на суму спричинених збитків, а саме в розмірі 1 157 520 грн. 00 коп.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснив, що розслідується кримінальне провадження щодо незаконного видобутку корисних копалин. У ТОВ відсутні були належні дозволи на здійснення господарської діяльності, в результаті чого державі було завдано збитків на суму 1 157 520 грн. Зібрано достатньо доказів для оголошення підозри ОСОБА_5 . Встановлено ряд ризиків, що дало підстави звертатися із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді застави. До ризиків віднесено можливість переховуватися, незаконно впливати на свідків, ризик знищення документів та іншим чином впливати на хід кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав думку прокурора, вказав що особисто вручав підозру ОСОБА_5 ..

Адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вважає, що клопотання не відповідає нормам законодавства, складено в порушення ст.ст.131, 132, 177 КПК України. Підозра необґрунтована, також звернув увагу на рішення ЄСПЛ у справі «Йонкало проти України».

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого адвоката та пояснив, що виконував обов`язки керівника із 2010 року по листопад 2015 року. Додав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доводи прокурора, слідчого, думку захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, виходячи із наступного.

Статтею 177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжних заходів.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.367 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, § 51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Аналіз змісту наданих органом досудового розслідування до матеріалів клопотання та досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.367 КК України.

Підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що забезпечується здачею паспорту, а також дії передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а зокрема: може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. Метою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Ризики, передбачені п.п.2,4 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається орган досудового розслідування не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, взято до уваги, що кримінальне провадження розслідується протягом значного часу, підозрюваний не ухилявся від явок та контактує по дату розгляду клопотання із органом розслідування, не доведена негативна поведінка підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведена необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу як застава та що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти тим ризикам які існують.

Частиною 4 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і такий розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має сталі соціальні зв`язки. А також здійснює догляд за особою похилого віку, матір`ю, що підтвердив належними доказами. Має позитивні характеристики, волонтер, однак дана обставина, слушно зауважено прокурором, може сприйматися як доказ можливості виїзду за кордон, навіть в умовах воєнного стану.

До того ж, вказані кримінальні правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_5 відносяться до нетяжких, а тому відсутня процесуальна можливість застосувати більший розмір застави, ніж встановлений п.1 ч.5 ст.182 КПК України, враховуючи дане, навіть інкримінування спричинення шкоди у такому ж розмірі не може давати можливість та відноситися до виключного випадку, передбаченого останнім абзацом даної частини для застосування застави, що перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (встановлених пунктами 2 та 3).

А тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що для запобігання тим ризикам, які існують, з врахуванням вище встановлених в судовому засіданні обставин, достатнім буде обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання, з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, тому приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання. Підстав застосувати більш суровий запобіжний захід через непомірність застави, слідчим суддею, враховуючи особу підозрюваного, не встановлено.

Посилання сторони захисту щодо спливу строків притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим відсутність потреби обрання запобіжного заходу та його доцільності, береться до уваги слідчим суддею при обранні виду запобіжного заходу, однак не можу бути належним аргументом для відмови у задоволенні клопотання взагалі, так як закриттю кримінального провадження передує ціла процедура, передбачена положеннями КПК. А метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього статусом обов`язків, а також запобігання спробам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, щоб ніщо не могло перешкодити закінчити кримінальне провадження у відповідності до положень Закону.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 179, 182, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000256 від 22.07.2015, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.347, ч.2 ст.240 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :

1)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

2)не спілкуватися, без участі слідчого або прокурора, із встановленими свідками у кримінальному провадженні;

3)здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, при їх наявності.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 даною ухвалою слідчого судді строком 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 березня 2024 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 15.01.2024.