СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/574/24
ун. № 757/2930/23-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000067 від 20.04.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Святошинського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000067 від 20.04.2022 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - захисник ОСОБА_3 заявив відвід прокурору ОСОБА_4 мотивуючи заяву тим, що існують підстави стверджувати, що є шість окремих та незалежних одна від одної підстав для відводу прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від участі у даному кримінальному провадженні, а саме: прокурор свідомо порушує вимоги КПК, обґрунтовується тим, що прокурор ОСОБА_4 визначив орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 20.04.2022, що у подальшому стало підставою для незаконного визначення 02.05.2022 слідчого, проте прокурор ОСОБА_4 20.04.2022 ще не був процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні, оскільки він став процесуальним керівником лише 21.04.2022, а відповідно у нього відсутні повноваження доручити саме 20.04.2022 проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчим СВ Печерського УП ГУНП у місті Києві, що вбачається з постанови про визначення групи прокурорів від 21.04.2022; прокурор ОСОБА_4 у своїх особистих інтересах порушував право на захист ОСОБА_5 та зухвало обманював сторону захисту, так, 09.09.2022 слідчий ОСОБА_6 повідомив стороні захисту про завершення досудового розслідування на надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Проте, грубе порушення ч. 2 ст. 290 КПК, зокрема, її частини 2 доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 не був наданий, що, крім усього зазначеного у даній заяві, вказує на незаконне продовження досудового розслідування до 23.01.2023, у зв?язку з чим клопотання про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строку досудового розслідування, у порядку ч. 1, п. 4) ч. 3 ст. 219, п. 10) ч.1 ст. 284, п. 2) ч. 3 ст. 314 КПК, буде подана до суду у подальшому. Крім того, ОСОБА_5 з 09.09.2022 спочатку у телефонному режимі шляхом направлення СМС повідомлень та дзвінків намагався зв`язатись з ОСОБА_6 щоб отримати доступ до матеріалів досудового розслідування, але довгий час це не надавало жодних результатів, на підтвердження зазначених обставин до цієї заяви додається висновок судової експертизи від 15.11.2022 № 22/4 КТ-45, яким доводяться факти таких звернень; погрози з боку прокурора ОСОБА_4 ОСОБА_5 , що він посадить останнього за грати, а саме під час розгляду 17.06.2022 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва справи № 757/14351/22-к щодо розгляду клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , адвокат у судовому засідання повідомив, що повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу складені не уповноваженим слідчим ОСОБА_6 , підтвердженням чого у матеріалах щодо обґрунтування вказаного клопотання була тільки постанова про визначення прокурорів від 21.04.2022. Слідчий суддя своєю ухвалою відмовила прокурору у задоволенні клопотання про тримання під вартою ОСОБА_5 . Зазначені обставини розлючили ОСОБА_4 і він поза межами судового засідання, але у присутності сторони захисту та дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_8 у зневажливій агресивній формі погрожував ОСОБА_5 , що він - ОСОБА_4 його посадить;намагаючись легалізувати проведення незаконного обшуку у приміщенні, яким користувався ОСОБА_5 , прокурор ОСОБА_4 ввів в оману слідчого суддю Печерського суду з метою в черговий раз сфальсифікувати матеріали провадження, зокрема, які обґрунтовують його клопотання про проведення цього обшуку, так, з 17.55 год. 10.06.2022 року по 02.19 год. 11.06.20222 року у гаражному боксі № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яким користувався ОСОБА_5 , ОСОБА_9 одразу після застосування грубої фізичної сили щодо ОСОБА_5 та нанесення останньому тілесних ушкоджень, був проведений обшук без дозволу (без ухвали) слідчого судді. Проте, прокурор ОСОБА_4 особисто подав слідчому судді Печерського районного суду м. Києва клопотання лише 15.06.2023 року, що вбачається з дати реєстрації цього клопотання 15.06.2022 року, звіту про авторозподіл його розгляду - 15.06.2022 року; прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 14.03.2023 намагався ввести в оману суд, а саме у даній справі як мені повідомив ОСОБА_5 14.03.2023 у підготовчому судовому засіданні у Печерському районному суді міста Києва прокурор ОСОБА_4 просив суд як можна скоріше призначити чергове підготовче судове засідання, оскільки сторона обвинувачення, за наслідками судового розгляду, вилучені у ОСОБА_5 продукти хоче передати на потреби ЗСУ. Проте, це повідомлення прокурора вказує на чергове введення в оману суду, що вбачається з наявних фактів та доказів. Так, сторона обвинувачення умисно протиправно 4,5 місяця - з 09.09.2022 по 23.01.2023 затягувала надання на ознайомлення у порядку ст. 290 КПК матеріалів досудового розслідування, які налічують всього 5 томів, що доводиться фактами та документами, про які повідомлено у п. 2 цієї заяви. Тобто, якщо б сторона обвинувачення дійсно бажала скоріше відправити вилучені продукти на потреби 3СУ, то вона могла б ознайомити сторону захисту з 5-ю томами матеріалів досудового розслідування протягом 1 - 2 х тижнів, а у противному випадку, у порядку ч. 10 ст. 290 КПК, звернутись до слідчого судді з клопотанням про обмеження строку ознайомлення з ними. А відповідно, на теперішній час, судовий розгляд справи вже міг би бути закінченим. Разом з цим, зазначене прохання прокурора ОСОБА_4 , додатково доводить його упередженість та особисту зацікавленість у даній справі, оскільки передача на потреби ЗСУ саме стороною обвинувачення, а не самим ОСОБА_5 , вилучених у останнього продуктів може відбутись, виключно, за наявності обвинувального вироку. Така безпідставна впевненість прокурора ОСОБА_4 саме в обвинувальному вироку суду вказує на те, що він не зацікавлений в об`єктивному, неупередженому, законному розгляді справи, а бажає, з використанням своїх повноважень прокурора у справі, реалізувати свої власні інтереси та зацікавленість кримінальному провадженні, що унеможливлює його участь у даній справі як представника державного обвинувачування; прокурор ОСОБА_4 під час досудового слідства, намагаючись в особистих інтересах контролювати досудове розслідування, грубо порушив вимоги ч. 2 ст. 218 КПК щодо свого обов`язку визначити територіальну підслідність, Київський апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 , вчинив незаконно інкримінований йому злочин на території Святошинського районного суду м. Києва. Усвідомлення прокурором ОСОБА_4 факту вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК, яка має, виключно матеріальний склад, саме на території Святошинського районного суду м. Києва вбачається зі змісту самого обвинувального акту, а також визнаний цим прокурором 30.03.2023 року у підготовчому судовому засіданні у Печерському районному суді м. Києва, оскільки він повідомив суду, що сторона обвинувачення розуміла територіальну підслідність саме за Святошинським районом м. Києва, але подав обвинувальний акт до Печерського районного суду м. Києва, оскільки усі процесуальні дії вчинялись слідчим підрозділом Печерського УП ГУНП у м. Києві, а також, тому, що досудове розслідування закінчило цей орган. При цьому, адвокат звертає увагу на те, що зазначені у цьому пункті заяви обставини та факти вказують, зокрема, відсутність обов`язкової постанови прокурора про визначення територіальної підслідності вказують на незаконність усіх слідчих та процесуальних дій, вчинених слідчими Печерського УП ГУНП у м. Києві після 20.06.2023 року, у томи числі, що принципово важливо, вказують на незаконне складання обвинувального акту слідчим ОСОБА_10 . Отже, оскільки, прокурор ОСОБА_4 фальсифікував матеріали кримінального провадження, погрожував ОСОБА_5 , ввів в оману слідчого суддю, намагався ввести в оману даний склад суду, то він і у подальшому здатний продовжувати вчиняти подібні ганебні дії у своїх власних інтересах, у супереч вимогам КПК, та з метою незаконно нашкодити ОСОБА_5 , що виключає правові підстави підтримання саме прокурором ОСОБА_4 висунуте проти ОСОБА_5 обвинувачення.

Обвинувачений підтримав заявлений відвід.

Прокурор заперечував проти заявленого відводу та зазначив, що заява захисника є необґрунтованою, а підстави для відведення прокурора надумані. Навпаки, саме сторона обвинувачення була вимушена вживати заходів для обмеження стороні захисту строку для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, оскільки сторона захисту умисно затягувала процес ознайомлення. Обвинувальний акт був скерований до суду за місцем завершення досудового розслідування, кримінальне правопорушення було триваючим та вчинялось в різних районах міста Києва. Крім того, надання та дослідження будь-яких доказів на стадії підготовчого судового засідання є неприпустимим.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Стаття 77 КПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу прокурора, зокрема, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Разом з тим, адвокатом не наведено підстав для відводу прокурору, які передбачені ст. 77 КПК України.

Отже, при розгляді заяви про відвід не встановлено обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора.

Водночас, ч. 4 ст. 291 КПК України визначено, що надання суду інших документів, окрім обвинувального акта, до початку судового розгляду забороняється. Виходячи з мети підготовчого судового засідання, на цій стадії суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку будь-яких доказів, які можуть впливати на доведення винуватості або невинуватості особи. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів у ході судового розгляду в порядку, визначеному ст.ст. 89, 94 КПК України.

Тим більше, надання оцінки на стадії підготовчого провадження законності дій прокурора при проведенні ними певних процесуальних дій чи при винесенні відповідних процесуальних рішень під час досудового слідства у цьому кримінальному провадженні, може бути витлумачене як форма упередженості щодо оцінки доказів, які мають значення для встановлення певних фактів та обставин, на предмет їхньої належності та допустимості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні поданої захисником заяви належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 77, 80-81, 369-372 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 15.02.2024.

Суддя: ОСОБА_1