У Х В А Л А

Іменем України

23.10.2023

Справа № 331/6940/23

Провадження № 1-кс/331/1993/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0001719, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що 05.10.2023 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0002434 від 20.12.2022 складено та відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 276-278 КПК України, 07.10.2023 повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Володимирівка, Приазовського району, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою щодо якої, згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Приазовської селищної територіальної громади, Мелітопольського району Запорізької області внесена до вказаного переліку та з 24.02.2022 є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Після остаточної військової окупації території Мелітопольського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Мелітопольського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - «Главное управление МВД в Запорожской области», на захопленій матеріально-технічній базі Мелітопольського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

В подальшому, приблизно у квітні 2022 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) на захопленій матеріально-технічній базі відділення поліції №2 Мелітопольського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт Приазовське, вул. Дружби, буд. 2-А, представниками збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора було створено відповідний територіальний підрозділ вказаного незаконного правоохоронного органу, а саме - «Приазовское управление Главного управления МВД в Запорожской области», який в подальшому було перейменовано в «отдел №2 УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району».

У подальшому, у другій декаді вересня 2022 року (точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи у смт. Приазовське, Мелітопольського району Запорізької області, яке з 24.02.2022 та на час складання повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно зайняв посаду оперуповноваженого у територіальному підрозділі незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме «Приазовское управление Главного управления МВД в Запорожской области», розташованого за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Приазовське, вул. Дружби, буд 2-А, який в подальшому було перейменовано в «отдел №2 УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району».

За викладених вище обставин, громадянин України ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

09.10.2023 слідчим направлено постанову до Регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях, та відповідно до доручення від 09.10.2023 №028-003731ч для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі призначено захисника адвоката ОСОБА_5 , якому 09.10.2023 вручено копію повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч. 7 ст. 111-1 КК України (після виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 в окреме кримінальне провадження доручення №028- від 16.10.2023, адвокат ОСОБА_5 ).

Враховуючи перебування ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме в смт. Приазовське Мелітопольського району Запорізької області, відсутності поштового зв`язку на вказаній території, з метою виклику ОСОБА_4 до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, для вручення оригіналу повідомлення про підозру, а також його допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих (розшукових) дій, у газеті «Урядовий кур`єр» у розділі «Оголошення» у номері НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 07 жовтня 2023 року було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_4 до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області на 11 жовтня 2023 року, 12 жовтня 2023 року, 13 жовтня 2023 року, у цьому ж номері газети «Урядовий кур`єр» у розділі «Оголошення» було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Також, з метою виклику ОСОБА_4 для участі у слідчих діях, 09 жовтня 2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було розміщено текст повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 7 ст. 111-1 КК України, та опубліковано повістки про виклик ОСОБА_4 до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області на 11 жовтня 2023 року, 12 жовтня 2023 року, 13 жовтня 2023 року.

Проте, дотепер ОСОБА_4 не з`явився за викликом та жодним чином не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час підозрюваний ОСОБА_4 згідно отриманої інформації переховується від органів слідства та суду та перебуває на окупованій території смт. Приазовське Мелітопольського району Запорізької області.

16.10.2023 прокурором матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002434 від 20.12.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_4 виділені в окреме кримінальне провадження №0001719 від 16.10.2023.

16.10.2023 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам 4 відділу ГВ КР УСБУ у Запорізькій області.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:

1.Повідомленням оперативного підрозділу про виявлення кримінального правопорушення №59/2/4-8597нт від 30.08.2023;

2.Рапортом про вчинення кримінального правопорушення №59/2/4-8596нт від 28.08.2023;

3.Допитами в якості свідків із числа місцевих жителів, котрі вказали, що неодноразово особисто бачили як ОСОБА_4 здійснював патрулювання території громади, у форменому одязі зі зброєю, разом з іншими поліцейськими та представниками збройних формувань рф, а також здійснював у форменому одязі зі зброєю охорону осіб, які були активними учасниками так званого «референдуму» у вересні 2022 року;

4.Протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю свідків, які в ході допиту давали свідчення стосовно протиправної діяльності ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території смт. Приазовське Мелітопольського району Запорізької області, які серед пред`явлених їм фотознімків впізнали ОСОБА_4 ;

5.Іншими зібраними відповідно до КПК України доказами.

Таким чином, встановлено наявність достатніх доказів для обґрунтованої підозри

ОСОБА_4 у протиправних діях, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Відтак, санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру, передбачена можливість додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне наступне майно:

-об`єкт рухомого майна: транспортний засіб «ВАЗ 21063», 1992 року випуску, колір бежевий д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується відповідними інформаційними довідками.

Виходячи з того, що ОСОБА_4 достовірно відомо про те, що він має статус підозрюваної особи, у вчинені особливо тяжкого злочину, тому на теперішній час з метою уникнення від кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території cмт. Приазовське Мелітопольського району Запорізької області, а також ОСОБА_4 має сталі зв`язки із представниками окупаційної влади держави-агресора російської федерації, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження, перереєстрації наведеного вище переліку майна ОСОБА_4 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, шляхом встановлення заборони на користування, розпорядження та відчуження вказаним вище майном, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваної та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні наведеним вище майном підозрюваного може призвести до: їх перереєстрації на інших фізичних або юридичних осіб, а отже неможливості забезпечити їх спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, тобто спричинення істотної шкоди інтересам держави.

Прохають суд накласти шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на об`єкт рухомого майна: транспортний засіб «ВАЗ 21063», 1992 року випуску, колір бежевий д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується відповідними інформаційними довідками.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

Адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних обставин.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001719, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

05.10.2023 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури у кримінальному провадженні №0002434 від 20.12.2022 складено, та відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 276-278 КПК України, 07.10.2023 повідомлено ОСОБА_4 про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Під час досудового розслідування встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявне наступне майно об`єкт рухомого майна: транспортний засіб «ВАЗ 21063», 1992 року випуску, колір бежевий д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується відповідними інформаційними довідками.

Слідчий суддя вважає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співмірність обмеження.

На цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане рухоме майно, а саме автомобіль можуть бути продані чи оформлені на іншу особу.

Оскільки, майно, належить ОСОБА_4 на яке просить накласти арешт слідчий за погодженням з прокурором та в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому до підозрюваного необхідно застосувати арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того,слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотанняслідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження №0001719, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на об`єкт рухомого майна: транспортний засіб «ВАЗ 21063», 1992 року випуску, колір бежевий д.н.з. НОМЕР_3 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Виконання ухвали доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1