Справа № 946/8336/23
Провадження № 1-кс/946/2522/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням №1 слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001379 від 24.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, п.2, п.7, п.13, ч.2 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 23.10.2023, приблизно о 19 годині 05 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 40 розташованого по вул. 28 Червня в м. Вилкове, Ізмаїльського району, привселюдно, демонстративно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, з хуліганських мотивів, тобто безпричинно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо припускаючи настання смерті іншої людини внаслідок своїх дій, побачивши, що на зустріч йому прямує раніше не знайомий йому малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпричинно, переслідуючи хуліганський мотив, дістав з правої кишені куртки кухонний ніж з чорною рукояткою та умисно наніс один удар в область шиї з права малолітньому ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї праворуч.

Однак, кримінальне правопорушення ОСОБА_4 не було закінчено, з причин що не залежали від його волі, оскільки після отримання від тілесного ушкодження малолітній ОСОБА_5 втік з метою отримання допомоги сторонніх осіб.

Вищевказані відомості 24.10.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001379, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, п. 2, п. 7, п. 13, ч.2 ст. 115 КК України та розпочато досудове розслідування.

У зв`язку із вище викладеним, з метою фіксації обставин, слідів, об`єктів та предметів вчинення кримінального правопорушення, 24.10.2023 прийнято рішення про проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За результатами вказаного обшуку на подвір`ї будинку, тобто на прилеглій до житлового будинку території, на ділянці для миття посуду виявлено кухонний ніж, з чорною рукояткою, який зі слів ОСОБА_4 використовував для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. В подальшому в приміщенні коридору будинку при вході виявлено одяг, а саме: жилетку темного кольору та кепку сірого кольору на яких виявлено сліди речовини бурого кольору. У приміщенні кімнати № 1 виявлено штани чорного кольору, на яких виявлено плями речовини бурого кольору та блокнот чорного кольору із записами.

В подальшому, постановою слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_3 від 24.10.2023 вилучене в ході обшуку майно, а саме: кухонний ніж, з чорною рукояткою, жилетку темного кольору, кепку сірого кольору, штани чорного кольору та блокнот чорного кольору із записами визнано у вказаному кримінальному провадженні речовими доказами.

Як посилається слідчий в своєму клопотанні, враховуючи той факт, що усе вилучене майно має значення речового доказу для досудового розслідування та в подальшому може бути використане як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом судових експертиз, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, проте його представник надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання за їх відсутністю.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказане майно, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, є тимчасово вилученим майном, оскільки зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та використовувалось як предмети та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а тому мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. Частиною 7 цієї ж статті визначено, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку, а саме: кухонний ніж, з чорною рукояткою, жилетку темного кольору, кепку сірого кольору, штани чорного кольору та блокнот чорного кольору із записами.

Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Майно на яке накладено арешт, а саме: кухонний ніж, з чорною рукояткою, жилетку темного кольору, кепку сірого кольору, штани чорного кольору та блокнот чорного кольору із записами, залишити на зберігання в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1