Справа № 357/859/24
У Х В А Л А

08 лютого 2024 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024 стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Боярка Києва-Святошинського району Київської області, із неповною загальною середньою освітою, студента 3 курсу Білоцерківського механіко-енергетичного фахового коледжу, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: начальник Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

До слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024.

Клопотання мотивує обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачененого ч. 2 ст. 121 КК України, також тим, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, неможливістю закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Також, ОСОБА_4 не має стійких морально соціальних зв`язків, тим більше на даний час на утриманні та вихованні не має малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працюючий, а тому існує великий ризик переховування від органів слідства та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідківта потерпілу, обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 , з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків, потерпілу, які стали очевидцями вчинення даного кримінального правопорушення умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи їх змінити свідчення та приховати вчинення кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що мало виняткову зухвалість, та поведінка підозрюваного як під час вчинення злочину так і після нього, вказують що особа схильна до вчинення кримінальних правопорушень. Тим більше, що ОСОБА_4 , не визнав, а навпаки під час першочергових дій приховав та не повідомив про вчинений ним злочин відносно своєї доньки.

Просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 09.03.2024.

Позиції сторін.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що стосовно нього здійснювався психологічний тиск з 20 години вечора до 07 години ранку. Ризики відсутні, переховуватися та впливати на свідків він не буде. З 05 січня по день обрання запобіжного заходу він не зникав, самостійно прибував на виклики поліції та до суду на обрання запобіжного заходу також не вчиняв тиску на потерпілу та свідків. Заперечує факт нанесення дитині тілсних ушкоджень та перебування дитини у стані алкогольного сп`яніння. Швидка медична допомога, прибувши на місце події не виявила будь-яких тілесних ушкоджень на дитині. З місця події він не зникав, а пішов у сусіднє село до своєї тітки позичити гроші на похорон дитини. Просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 звернув увагу на те, що ОСОБА_4 наразі навчається на третьому курсі та здобуває повну загальну середню освіту. Він закінчив 9 класів, у зв`язку з тим, що він здобуває професію, йому буде видано атестат про повну загальну середню освіту, це важливий момент тому що відповідно до ст. 53 Конституції повна загальна середня освіта є обов`язковою. Тому він зобов`язаний відвідувати заняття та скласти відповідні іспити в кінці року. Наразі навчальний процес уже розпочався, його підзахисний майже місяць не відвідує навчання, що впливає на його розвиток, знижує рівень його соціалізації та впливає на рівень соціальних зв`язків. Обмеження особи у конституційному праві на освіту, можливе лише тоді, коли неможливо іншим чином забезпечити його належну процесуальну поведінку. Здобуті докази беззапечно не вказують на обгрутованість підозри, оскільки у кримінальному провадженні необхідно проводити ряд експертиз. Просить змінити ОСОБА_4 міру запобіжного заходу на домашній арешт або нічний, або цілодобовий з можливістю пересуватися в межах Білоцерківського району.

Мотиви слідчого судді.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані на обгрунтування клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022, о 05 годині 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2024 близько 14:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спальній кімнаті будинку за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням умов воєнного стану, на ґрунті раптово виниклої агресії, спричиненої криком, плачем та химеруванням доньки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_8 , яка на той час перебувала в люльці візка, заподіяв руками не менше двох ударів по голові ОСОБА_8 .

В подальшому бригадою екстреної швидкої медичної допомоги, о 14 годині 37 хвилин 05.01.2024, констатовано смерть малолітньої ОСОБА_8 . У результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив малолітній ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця на волосистій частині тім`яної області зліва, з крововиливом в м`які тканини голови; синця на лівій вушній мушлі по центру, з крововиливом в м`які тканини голови в тім`яно-потиличній області з розповсюдженням на окістя лівої тім`яної кістки; крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдоральна гематома), 15 мл; крововиливу під м`які мозкові оболонки (субарахноїдальний крововилив) в області обох півкуль головного мозку, більше правої, з утворенням "озер крові" на випуклій поверхні з переходом на полюс лівої потиличної долі, на випуклій поверхні лівої тім`яно-потиличної ділянки, на випуклих поверхнях правої лобної долі, менше лівої лобної долі, на випуклій поверхні правої тім`яно-потиличної ділянки, на випуклій поверхні з переходом на полюс правої скроневої долі; крововиливу на поверхню та в товщу сірої речовини головного мозку (забій) на випуклій поверхні правої лобної долі. Вищевказані тілесні ушкодження складають єдиний комплекс внутрішньочерепної травми, що утворилась за життя, від дії тупого (-их) предмету (-ів), має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть дитини ОСОБА_8 , 2023 р.н. настала від внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки та речовину головного мозку з розвитком набряку набухання тканини головного мозку, на що вказують вищеописані ушкодження.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України 09.01.2024.

06.02.2024 ОСОБА_4 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Щодо обгрунтованості підозри.

У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: рапортом чергового ВП № 4 Білоцерківського РУП про те що на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за місцем свого проживання померла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент огляду видимих тілесних ушкоджень не виявлено; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 під час якого вилучено: труп малолітньої ОСОБА_8 , який направлено до КЗ КОБ СМЕ. Після проведення розтину та дослідження трупа малолітньої ОСОБА_8 встановлено причину смерті : внутрішньочерепної травма, крововилив під м`яку оболонку головного мозку; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що вона проживає по сусідству з молодою сімейною парою ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Дана сімейна пара характеризується не з позитивної сторони. ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, часто вона чула сварки між подружжям, а саме ОСОБА_11 ображає Єлизавету нецензурними словами та б`є її. ОСОБА_8 перебувала на лікуванні і з кінця грудня 2023 до початку січня 2024 з нею в лікарні знаходився батько ОСОБА_11 , а з початку січня до виписки дитини з лікарні, а саме до 04.01.2023 з дитиною була мама ОСОБА_12 . 05.01.2024, близько 14 години 30 хвилин до неї зателефонувала ОСОБА_12 та сказала, що йде до місцевого магазину сама, а донька залишається вдома з ОСОБА_11 , вона попросила її купити масло і через деякий час ОСОБА_12 повернулась з магазину віддала покупки і пішла до місця свого проживання, але через п`ять хвилин повернулась до місця її проживання і повідомила, що ОСОБА_13 померла. Прибувши до місця проживання ОСОБА_12 , вона побачила, що ОСОБА_13 знаходиться у візку, і почавши її оглядати вона побачила біля лівого вуха невеликий, ледь помітний синець, який згодом побілівши зник з тіла. Після чого ми одразу викликала швидку допомогу; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який пояснив що 05.01.2024 року він забирав ОСОБА_10 , ОСОБА_15 з донькою ОСОБА_13 з дитячої лікарні м. Біла Церква, де остання перебувала на лікуванні. Дитина під час поїздки була спокійна, не плакала. Будь які відомості про стан здоров`я дитини сім`я не розповідала; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що вона працює продавцем у місцевому магазині та 05.01.2024, в обідню пору доби, до місцевого магазину, з метою здійснення покупок прийшла ОСОБА_10 . Здійснивши покупки вони пішли додому. Поведінка її була нормальна, в гуморі; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що її син ОСОБА_18 почав проживати з ОСОБА_10 . Між ними часто відбувались сварки та ОСОБА_11 бив Лізу, адже одного разу ОСОБА_12 прийшла до неї з синцем на обличчі. Життя між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складалось не найкращим шляхом, У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_13 . ОСОБА_8 перебувала на лікуванні і з кінця грудня 2023 до початку січня 2024 з нею в лікарні знаходився батько ОСОБА_11 , а з початку січня до виписки дитини з лікарні, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 з дитиною була мама ОСОБА_12 . Після виписки з лікарні вона не бачила онуку, в телефонні розумові ОСОБА_12 казала, що донці краще. Так, 05.01.2024, до неї зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що ОСОБА_13 померла. Прийшовши до місця проживання останніх вона побачила, що працівники ЕМД проводять дитині СЛР.; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 . який пояснив, що його брат ОСОБА_18 почав проживати з ОСОБА_10 . Між ними часто відбувались сварки та ОСОБА_11 бив Лізу, він був свідком даних подій та неодноразово ставав на захист ОСОБА_20 . Також, вказує, що ОСОБА_11 також бив дітей ОСОБА_20 від першого шлюбу. Життя між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складалось не найкращим чином. У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_13 . ОСОБА_8 перебувала на лікуванні. З кінця грудня 2023 до початку січня 2024 з нею в лікарні знаходився батько ОСОБА_11 , а з початку січня до виписки дитини з лікарні, а саме до 04.01.2023 з нею була мама ОСОБА_12 . Він часто приходив до них в гості, де проводив своє дозвілля. 05.01.2024 він разом з ОСОБА_12 повертались з магазину додому і їм на зустріч вибіг ОСОБА_18 та повідомив, що ОСОБА_13 померла; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_21 , яка пояснила, що вона прокинулася близько 09:00 год. 05.01.2023 та пішла до ОСОБА_13 , щоб переодягнути останню після чого ОСОБА_11 почав годувати дитину сумішшю та наглядав за нею поки вона займалася хатніми справами. В подальшому, близько 11:00 год. вона пішла до магазину «Продукти», що розташований на відстані близько 2 км. від нашого будинку. По дорозі до магазину вона зустріла рідного брата ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , та вони вдвох направилися до вищевказаного магазину. Купивши продукти харчування вона разом з ОСОБА_22 направилася за місцем свого проживання. Дорогою додому вони зайшли до їхньої сусідки, ОСОБА_23 , якої придбали курині яйця, потім зайшла до сусідки, ОСОБА_24 , котрій занесли масло, яке вона просила придбати для неї. В подальшому вони з ОСОБА_22 направилися додому, коли на дорогу вибіг ОСОБА_11 та почав кричати, що ОСОБА_13 померла. Вона кинула пакети та побігла до приміщення будинку, де в колясці, в спальній кімнаті, виявила тіло ОСОБА_13 , яка лежала в положенні лежачи на спині. Побачивши, що дитина не дихає вона відразу побігла до сусідки, ОСОБА_24 та повідомила, що в неї померла ОСОБА_13 . ОСОБА_25 разом з нею побігла до приміщення будинку, яка почала робити дитині масаж серця, однак це не дало ніяких результатів. Приблизно через 40 хвилин до них приїхали працівники ЕМД, які намагалися реанімувати дитину. Зазначає, що будь яких тілесних ушкоджень на Аріні вона не бачила.; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , який надав в показах негативні характеристики, відносно ОСОБА_4 ; протоколами додаткового допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , які надали в показах негативні характеристики, відносно ОСОБА_4 ; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_9 від 10.01.2024; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_16 від 10.01.2024; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_17 від 10.01.2024; протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_21 від 10.01.2024; протоколом слідчого експерименту з свідком ОСОБА_19 від 10.01.2024; протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 11.01.2024; висновком судово-медичної експертизи № 5/П1 : при судово-медичній експертизі трупа дитини ОСОБА_8 , 2023 р.н. були виявлені наступні ушкодження : синець на волосистій частині тім`яної області зліва, з крововиливом в м`які тканини голови; синець на лівій вушній мушлі по центру, з крововиливом в м`які тканини голови в тім`яно-потиличній області з розповсюдженням на окістя лівої тім`яної кістки; крововилив під тверду мозкову оболонку (субдоральна гематома), 15 мл; крововиливв під м`які мозкові оболонки (субарахноїдальний крововилив) в області обох півкуль головного мозку, більше правої, з утворенням "озер крові" на випуклій поверхні з переходом на полюс лівої потиличної долі, на випуклій поверхні лівої тім`яно-потиличної ділянки, на випуклих поверхнях правої лобної долі, менше лівої лобної долі, на випуклій поверхні правої тім`яно-потиличної ділянки, на випуклій поверхні з переходом на полюс правої скроневої долі; крововиливу на поверхню та в товщу сірої речовини головного мозку (забій) на випуклій поверхні правої лобної долі. Вищевказані тілесні ушкодження складають єдиний комплекс внутрішньочерепної травми, що утворилась за життя, від дії тупого (-их) предмету (-ів), має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебуває в причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи нетиповий розвиток клітинної реакції у дітей груного віку, а також перенесене нещодавно гостре запальне захворювання організму (згідно медичної документації "гостра позагоспітальнавогнищева пневмонія" з приводу якої лікувалась в стаціонарі в період часу з 24.12.2024 по 04.01.2024), виникнення даних ушкоджень може відповідати часу, що вказаний у постанові. Смерть дитини ОСОБА_8 , 2023 р.н. настала від внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки та речовину головного мозку з розвитком набряку - набухання тканини головного мозку, на що вказують вищеописані ушкодження. Відповідь на питання "Чи можеть бутипричиною смерті недоліки в лікування, яке малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримувала в КНП КОР "Київська обласна дитяча лікарня № 2" в період часу з 24.12.2023 по 04.01.2024?" не входить в компетенцію даної судово-медичної експертизи, проте, враховуючи причну смерті дитини від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, проведене лікування з настанням її смерті не пов`язане. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа дитини ОСОБА_8 ,2023 р.н. виявлений етиловий спирт в концентрації 0,30%, концентрація якого відносно дорослої людини, розцінюється як "сп`яніння практично відсутнє"; іншими доказами в їх сукупності.

Отже, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Наявність ризиків та їх обгрунтованість.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків у кримінальному провадженні слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Під час перевірки наявності ризиків у даному кримінальному провадженні слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером злочину у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя також погоджується із доводами прокурора про обгрунтованість ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням показань свідків про те, що підозрюваний схильний до зловживання алкогольними напоями та вчиняв домашнє насильство стосовно своєї співмешканки та її малолітніх дітей.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Поряд з тим, слідчий суддя вважає не переконливими та необгрунтованими доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Таким чином, посилання прокурора на існування вказаного у клопотанні ризику носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, слідчим суддею встановлено наявність реальних ризиків, які на даний час не зменшились, а продовжують існувати.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановлених ризиків та такий, що виправдовує обмеження свободи фізичної особи.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного слідчим суддею враховуються такі відомості про його особу: ОСОБА_4 раніше не судимий; неодружений, проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_27 та її двома малолітніми дітьми 2021 та 2022 року народження; утриманців не має; непрацевлаштований, разом зі співмешканкою поживали за рахунок отриманих від держави коштів на утримання малолітніх дітей; має місце реєстрації та має постійне місце проживання; є студентом; позитивно позитивно характеризується за місцем навчання; негативно характеризується за місцем проживання; має погану репутацію серед рідних та сусідів, схильний до зловживання алкогольними напоями та вчинення домашнього насильства в сім`ї.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_10 , яка надала показання про те, що її вони зі своїм співжителем ОСОБА_4 жили добре, не сварилися, він ніколи на неї не піднімав руку. Він виховував її дітей, меншого з 3-х місяців. Він міг на дітей накричати, але ніколи руку на них не піднмав. Вживав алкгольні напої лише по святах. Він радів від того, що у нього народиться дитина, після її народження він дитину любив, вставав до неї вночі, змінював памперси. ЇЇ старших дітей він також любив, купував їм сік та інше. Біологічний батько її дітей говорить непраду з приводу того, що на старшій дитині були синці, оскільки він їй не допомагав і вона мала намір позбавити його батьківських прав. Спалити магазин постійно погрожував брат ОСОБА_4 ОСОБА_28 , вони з ним двойнята і дуже сильно схожі. Продавчиня магазину обмовляє ОСОБА_11 . Наразі вона проживає у своєї матері, а за адресою їх спільного проживання з ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 ніхто не проживає. З кінця грудня 2023 року її старші діти перебувають у їх біологічного батька. Батько дітей раніше брав участь у житті дітей, до себе постійно брав старшого сина, він купував дітям необхідні речі, але грошей не давав. ЇЇ на досудовому розслідуванні було допитано в якості потерпілої. Вона протокол допиту підписувала, але не читала. У протоколі неправильно вказано про те, ОСОБА_4 втік, як дізнався що на місце було викликано поліцію.

Слідчий суддя зазначає, що такі обставини про собу підозрюваного в світлі наведених вище фактичних даних не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

У відповідності до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду та незаконний вплив на потерпілу та свідків.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, слідчий суддя вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення встановлених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому наразі є достатні підстави для продовження строку тримання під вартою. Непродовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи застосування більш м`якого запобіжного заходу перешкодить завданням кримінального судочинства, встановленню істини у справі та прийняття остаточного кінцевого рішення у провадженні у розумні строки. Адже, на переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Документів, які свідчать про неможливість утримання ОСОБА_4 під вартою, слідчому судді не надано.

За викладених обставин, доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту жодним чином не спростовують пред`явленої підозри та не знижують встановлений високий ступінь ймовірності позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про те, що обвинувачений ОСОБА_4 має виключно позитивні характеристики за місцем проживання, здобуває середню освіту, яка є обов`язковою відповідно Конституції України, не спростовують і не зменшують встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Слідчий суддя звертає увагу, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У даному кримінальному провадженні вказані обставини судом встановлені, а тому приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Щодо неможливості закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності ( п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Строк досудового розслідування, відповідно до ст. 219 КПК України, обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу; при цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

09.01.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 06.02.2024 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13.01.2024 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів до 11.02.2023 без визначення застави.

Частиною 3 ст.197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Стороною обвинувачення доведена наявність обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до сплину строку дії попередньої ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме необхідністю призначити додаткову судово-медичну експертизу до Київського обласного бюро судово-медичної експертизи; завершити виконання додаткової судово-медичної експертизи в Київському обласному бюро судово-медичної експертизи; завершити проведення комплексної психолого-психіатричної-наркологічної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , яка знаходяться на виконані в КНП КОР «ОПНМО» смт. Глеваха, вул. Вокзальна №8, Васильківського району Київської області; виконати інші процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого грунтується на вимогах закону тому підлягає до задоволення шляхом продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування на 31 день, по 09.03.2024 включно.

Враховуючи, що злочин вчинено із застосуванням насильства, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням підстав та обставин, що передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024 стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 .

Продовжити раніше обраний стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 31 (тридцять один) день, у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.03.2024 включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а підозрюваним з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 09.02.2024 о 12-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_29