У Х В А Л А

18 грудня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на набої 9 мм в кількості 241 шт. з гумовою кулею, набої 410/6 (Картеч 9г) «Диаболо» в кількості 21 шт., пристрій зовні схожий на ПМ 9мм - ПМР-УОСК 9мм КІКП 5388, пристрій зовні схожий на автомат Калашникова - Сайга 410к, кл.410 № НОМЕР_1 , які було вилучено 12 грудня 2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом того, що 13 листопада 2023 року до чергової частини Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла інформація про те, що група мешканців м. Полтава незаконно зберігають вогнепальну зброю та набої до неї.

12 грудня 2023 року за наслідком проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: набої 9 мм в кількості 241 шт. з гумовою кулею, набої 410/6 (Картеч 9г) «Диаболо» в кількості 21 шт., пристрій зовні схожий на ПМ 9мм - ПМР-УОСК 9мм КІКП 5388, пристрій зовні схожий на автомат Калашникова - Сайга 410к, кл.410 № НОМЕР_1 .

З метою забезпечення речових доказів, задля запобігання можливості пошкодження, перетворення та відчуження вказаного майна, вникла необхідність у накладенні на нього арешту.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому мотивів. Вказав, що постановами слідчого від 15 грудня 2023 року у кримінальному провадженні призначені судово-балістичні експертизи.

Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_4 має отримані у встановленому законом порядку дозволи на зберігання, носіння зброї, боєприпасів до неї, основних частин до зброї, пристроїв, патронів до них щодо вилученої в останнього зброї, про що наголошувалося нею і під час проведення обшуку, остання зберігається в сейфі, а тому відсутні підстави для накладення арешту на вилучене майно.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом надходження 13 листопада 2023 року до чергової частини Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області інформації про незаконне зберігання групою мешканців м. Полтава вогнепальної зброї та набоїв до неї.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку в житлових та підсобних приміщеннях, інших сховищах, в тому числі на відкритих ділянках місцевості присадибної ділянки, та в приміщенні будинку, що в АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , зокрема для виявлення та вилучення вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, які ОСОБА_4 використовує для здійснення своєї злочинної діяльності.

За наслідком проведення 12 грудня 2023 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: набої 9 мм в кількості 241 шт. з гумовою кулею, набої 410/6 (Картеч 9г) «Диаболо» в кількості 21 шт., пристрій зовні схожий на ПМ 9мм - ПМР-УОСК 9мм КІКП 5388, пристрій зовні схожий на автомат Калашникова - Сайга 410к, кл.410 № НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 12 грудня 2023 року вилучене майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Диспозицією ч. 1 ст. 263 КК України встановлена відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Предметом злочину можуть бути: вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, може бути виконана шляхом вчинення альтернативних суспільно небезпечних діянь: 1) носіння; 2) зберігання; 3) придбання; 4) виготовлення; 5) ремонт; 6) передача; 7) збут. При цьому всі вони характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу.

З наданих стороною захисту в судовому засіданні доказів, зокрема витягів з Єдиного реєстру зброї про наявність дозволу на зберігання, носіння зброї, боєприпасів до неї, основних частин зброї, пристроїв, патронів до них від 18 і 27 жовтня 2023 року, вбачається, що в ОСОБА_4 на кожну із вилучених в нього одиниць зброї, як на рушницю довгоствольну вогнепальну гладкоствольну зброю Сайга 410к, кл.410 № НОМЕР_1 , так і на пістолет гладкоствольну короткоствольну вогнепальну зброю (травматичну) ПМР-УОС № НОМЕР_2 , 9 мм Р.А., наявні відповідні законно отримані дозволи, дійсні до 18 і 27 жовтня 2026 року відповідно.

З огляду на наявність у власника майна дозволів на вилучену в нього зброю, що дає підстави мати у власності й набої до неї, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати вилучене у в ході проведення обшуку у ОСОБА_4 майно предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Окремо слідчий суддя звертає увагу на те, що всі долучені слідчим до клопотання документи викликають в суду обґрунтовані сумніви в їх достовірності, оскільки останні надані суду не в оригіналах та не засвідчені належним чином у встановленому законом порядку.

Так, порядок засвідчення копій документів здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науководослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 № 144, чинного з 01 вересня 2021 року). Відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, жодна копія документа, яка додана до клопотання (копія ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2023 року, копія протоколу обшуку від 12 грудня 2023 року та копія постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 12 грудня 2023 року) не засвідчена належним чином, як того вимагають положення п. 5.26 ДСТУ 4163-2020, зокрема не вказано найменування посади особи, яка засвідчує копію та дату засвідчення копії, що дає підстави слідчому судді стверджувати, що процесуальне походження таких доказів невідоме та відповідно позбавляє суд можливості вважати такі ксерокопії документів належними доказами в розумінні норм КПК України.

З огляду на сукупність викладених обставин, слідчий суддя вважає, що матеріали, які долучені до клопотання слідчим, не дають підстав для висновку, що вилучені речі можуть бути доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, що вилучене 12 грудня 2023 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а тому підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення на нього арешту відсутні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна згідно вимог ч. 3 ст. 173 КПК України тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002961 від 14 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - відмовити.

Вилучене відповідно до протоколу обшуку від 12 грудня 2023 року майно: набої 9 мм в кількості 241 шт. з гумовою кулею, набої 410/6 (Картеч 9г) «Диаболо» в кількості 21 шт., пристрій зовні схожий на ПМ 9мм - ПМР-УОСК 9мм КІКП 5388, пристрій зовні схожий на автомат Калашникова - Сайга 410к, кл.410 № НОМЕР_1 , - негайно повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2023 року о 16 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_8