Справа № 686/2930/24
Провадження № 1-кс/686/1759/24
19 лютого 2024 року м. Хмельницький
-189 621 (сто вісімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять одна) гривню, яка знаходиться на рахунку НОМЕР_1 , що належить АТ КБ «Приватбанк», (ЄРДПОУ 14360570), що за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50. (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), власник: ФОП ОСОБА_4 ;
-10 050 (десять тисяч п`ятдесят) гривень, які знаходиться на рахунку
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що в період часу з 08.12.2023 по 19.01.2024 невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, з метою збагачення, у період воєнного стану, шахрайським шляхом, через соцмережу «Телеграм» заволоділа грошима в сумі 235 560 гривень із банківських карток АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , які були перераховані на невстановлений картковий рахунок, чим спричинила гр. ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
В ході проведення досудового розслідування було допитано ОСОБА_7 , який повідомив, що 08.12.2023 в акаунті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » останній натрапив на рекламу онлайн заробітку в мережі інтернет.
В подальшому, перейшовши за посиланням на вказаний сайт потерпілий зателефонував до невідомих осіб, які представилися представниками компанії «Інтерактив брокер тім» та дізнався від них про умови заробітку та завдання, які для цього необхідно виконувати і мережі інтернет.
В ході виконання вище зазначених завдань та спілкування з невідомими «роботодавцями» за номером телефону НОМЕР_7 , ОСОБА_7 добровільно переказав із своїх із банківських карток АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , декількома платежами на вказані в ході телефонної розмови банківські рахунки:
- НОМЕР_1 , що належить АТ КБ «Приватбанк»,(ЄРДПОУ 14360570), що за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50. (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), отримувач ФОП ОСОБА_4 ;
грошові кошти у загальній сумі 235 560 гривень.
Вище зазначені грошові перекази підтверджуються банківськими чеками та виписками АТ КБ «Приватбанк», які долучені до матеріалів кримінального провадження на підставі заяви ОСОБА_7 .
Інформація відносно банківських рахунків:
- НОМЕР_1 , що належить АТ КБ «Приватбанк», (ЄРДПОУ 14360570), що за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50. (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), власник: ФОП ОСОБА_4 ;
Прокурор просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження його як речового доказу.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
Дослідивши клопотання та долучені до нього копії документів із кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З матеріалів клопотання слідує, що грошові кошти, на які просить накласти арешт прокурор містять ознаки предмету вчинення кримінального правопорушення та наявні докази їх перерахунку потерпілим ОСОБА_7 .
З урахуванням відомостей про те, що указані грошові кошти можуть бути використані для доказування у кримінальному провадженні та є майном потерпілого, яке є предметом злочинного посягання, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що грошові кошти, на арешті яких наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження їх, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
А тому клопотання про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Накладення арешту на указане майно є тимчасовим заходом.
У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
У силу ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається із прохальної частини клопотання, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно із застосуванням заборон відчуження користування та розпорядження.
Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження визначених сум грошових коштів, які були предметом вчинення шахрайських дій та може призвести до їх відчуження чи витрачання.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
З огляду на викладене,клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
-189 621 (сто вісімдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять одна) гривня, які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , що належить АТ КБ «Приватбанк», (ЄРДПОУ 14360570), що за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50. (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), власник: ФОП ОСОБА_4 ;
-10 050 (десять тисяч п`ятдесят) гривень, які знаходяться на рахунку
Виконання ухвали покласти на слідчого ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя