КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0010993 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не маючого судимості в силу вимог ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Цим же вироком судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 05.11.2019 року близько 14 год. 07 хв., обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «ЕВА», що розташований за адресою: проспект Повітрофлотський, 48/2, в м. Києві, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, що був спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, обвинувачений ОСОБА_6 діючи умисно та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стелажу з парфумами та взяв флакон жіночих духів «ЛанвінЕклат», ємкістю 30 мл, вартістю 1164, 83 грн. без врахування ПДВ та 1399 грн. з врахуванням ПДВ, заховав їх до правої кишені своєї куртки та направився до розрахункових кас магазину. Пройшовши повз них не розрахувався за товар, залишив магазин, викравши повторно таємно тим самим чуже майно, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ТОВ «Руш» на суму 1164,83 грн. без врахування ПДВ та 1399 грн. з врахуванням ПДВ.

Крім того, 29.07.2021р. приблизно о 01 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_6 разом з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в м. Києві, по вул. В.Гетьмана, 42 побачили стоячого на узбіччі раніше їм невідомого ОСОБА_10 та у них виник спільний план по викраденню його майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, що був спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, обвинувачений ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, разом з особою, матеріли відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до ОСОБА_10 .

Після нетривалого спілкування з потерпілим, з метою подолання можливого опору нанесли йому удари руками та ногами в різні частини тіла, від чого останній втратив рівновагу і впав на землю, відчуваючи при цьому фізичний біль.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 та вказана вище особа застосували до потерпілого ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров'я.

Продовжуючи свої злочинні дії, діючи спільно та узгоджено, обвинувачений ОСОБА_6 та вищевказана особа, повторно відкрито викрали у ОСОБА_10 сумку чорного кольору, вартістю 400 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 600 грн., банківська картка «Монобанк» та дисконтні картки, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, отримавши тим самим змогу розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 та особа, матеріли відносно якої виділені в окреме провадження відкрито викрали майно ОСОБА_10 на загальну суму 1000 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням змін до неї, просить змінити вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2022 року, пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання, визначивши його із застосуванням ст. 75 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт, зазначає про те, що вирок в частині призначеного покарання є надто суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки за своїм розміром та видом міра покарання є явно несправедливою внаслідок суворості та суперечить вимогам ст.ст. 50, 56 КК України.

Зокрема, апелянт посилається на те, що визнаючи винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначаючи покарання у межах санкції вказаних статей, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття, визнання вини, повне відшкодування шкоди, молодий вік обвинуваченого, те що він є сиротою, вчинення правопорушення у неповнолітньому віці, відсутність судимості в силу ст. 89 КК України; відсутність обставин, що обтяжують покарання. Також вказує на те, що суд першої інстанції не врахував відсутність претензій з боку потерпілих, оскільки завдані збитки відшкодовані в повному обсязі.

На думку апелянта, молодий вік особи обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, у своїй сукупності в достатній мірі впливають на зниження суспільної небезпечності особи обвинуваченого, а так само істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, і дають підстави для призначення покарання в межах санкцій, але не надто суворе, зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, що забезпечить дотримання засад призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), а також у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених відповідно ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 не оспорюються фактичні обставини вчинених її підзахисним дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої захисником апеляційної скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахувавступінь тяжкості вчинених злочинів - які відносяться до нетяжких та тяжкого, його особу, а саме те, що він є осудним та не потребує застосування до нього будь-яких примусових заходів медичного характеру.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення одного із злочинів у неповнолітньому віці та розкаяння у вчиненому.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення без ізоляції від суспільства, на думку суду, неможливе.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і за сукупністю кримінальних правопорушень, яке було визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ст.ст. 50, 65, 70 КК України, а тому, всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого, не вбачає законних підстав для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, як з метою його пом`якшення, так і застосування положень ст. 75 КК України, з огляду на таке.

По-перше, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за вчинення більш тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також за сукупністю вчинених ним кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, мінімальне за розміром покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, а тому таке покарання не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки воно повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Будь-яких передбачених законом підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання колегія суддів не вбачає, а в апеляційній скарзі його захисника таких підстав не наведено.

По-друге, незважаючи на те, що по справі не встановлено будь-яких обставин, які б забороняли застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, виходячи з того, що обставини та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного, в тому числі ті, на які посилається у скарзі його захисник, а також інші обставини справи, не дозволяють зробити висновок про можливість його виправлення без відбування покарання.

При цьому, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого; дані про його особу, зокрема молодий вік обвинуваченого, те що він є сиротою, вчинив правопорушення у неповнолітньому віці, а також відсутність претензій з боку потерпілих, оскільки завдані збитки відшкодовані у повному обсязі, оскільки вони не спростовують обґрунтованості висновку суду щодо неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, з урахуванням тієї обставини, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності і до нього застосовувались положення ст.ст. 75, 104 КК України при призначенні покарання за скоєне, однак це не стало перешкодою для вчинення нових кримінальних правопорушень проти власності.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав, для зміни вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2022 року та пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, в тому числі із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України, оскільки оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим,а тому вважає необхідним, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,прийняти рішення, яким вказаний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника на цей вирок - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 760/20238/21

Номер провадження :11-кп/824/2419/2023

Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_12

Доповідач - суддя ОСОБА_1