Справа №336/3605/20
Провадження № 1-в/191/294/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника заявника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження №0000006 ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.01.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2023 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження №0000006 ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.01.2019 року.

У клопотанні зазначається, що 11 січня 2019 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 320/146/19 провадження: №1-кс/320/117/19 слідчим суддею ОСОБА_6 задоволено повністю клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополь, ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000006 від 12.12.2018 р.

Слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 абзацем 2 резолютивної частини ухвали від 11 січня 2019 року у вищевказаній справі ухвалено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області (справа № 314/230/17, провадження № 2/314/395/2017), шляхом заборони розпоряджатися (відчужувати).

На час розгляду клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополь, ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000006 від 12.12.2018 р., клопотання було обґрунтовано тим, що Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополь проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000006, відомості про яке внесені до ЄРДР 12.12.2018 щодо винесення завідомо неправосудного рішення суддею Вільнянського районного суду Запорізької області - ОСОБА_8 під час судового розгляду цивільної справи № 314/230/17 (провадження № 2/314/395/2017) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 375 Кримінального кодексу України.

При цьому, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні №0000006 від 12.12.2018 р., а саме квартири АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , слідчий суддя ОСОБА_6 визнала за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення та участі власника майна з метою забезпечення арешту майна.

12.09.2019 р. кримінальне провадження № 0000006 від 12.12.2018 р. за ч. 2 ст. 375 КК України об`єднано з кримінальним провадженням №0000024, та йому присвоєно єдиний реєстраційний номер №0000024, досудове розслідування у якому завершено та 03.07.2020 р. обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке була передбачена ч.2 ст. 375 Кримінального кодексу України, спрямовано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, що підтверджується інформацією Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

05 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалою у справі №336/3605/20 провадження № 1-кп/336/697/2020 розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 18.01.2018 р. по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. 375 ч. 2 КК України, ухвалив направити кримінальне провадження за №0000024 від 18.01.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. 375 ч.2 КК України з поданням голови суду до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання визначення суду для його розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 32 КПК України.

14 серпня 2020 року Запорізький апеляційний суд, розглянувши подання голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя щодо вирішення питання про направлення кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000024 від 18.01.2018 стосовно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, на розгляд до іншого суду, ухвалою у справі 336/3605/20 провадження № 11-п/807/454/20, задовольнив подання голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та ухвалив звернутися до Верховного Суду з поданням щодо вирішення питання про визначення територіальної підсудності кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000024 від 18.01.2018 стосовно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

25 серпня 2020 року Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Ухвалою у справі № 336/3605/20 провадження №51 3960 впс 20 задовольнив подання Запорізького апеляційного суду про визначення територіальної підсудності кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000024, щодо ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України та ухвалив вищевказане кримінальне провадження направити до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду.

25 березня 2021 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалою у справі № 336/3605/20 провадження № 1-кп/191/234/20 за результатами розгляду кримінального провадження №0000024 від 18 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України ухвалив кримінальне провадження №0000024 від 18 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, закрити на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України. При винесенні Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвали від 25.03.2021 р. у справі № 336/3605/20 провадження № 1-кп/191/234/20 про закриття кримінального провадження №0000024 від 18 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, суд не скасував арешт нерухомого майна накладений ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 320/146/19 провадження: №1-кс/320/117/19 слідчим суддею ОСОБА_6 за результатами розгляду клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополь, ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000006 від 12.12.2018 р., яке 12.09.2019 р. об`єднано з кримінальним провадженням № 0000024, та йому присвоєно єдиний реєстраційний номер № 0000024.

Станом на 17.08.2023 р. згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 343305067 щодо об`єкта нерухомого майна, зокрема, квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , наявне обтяження: арешт нерухомого майна у вигляді заборони розпоряджатися (відчужувати), зареєстроване 15.01.2019 р. о 14:52:19 державним реєстратором ОСОБА_9 , Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області.

Не зняття арешту та його наявність станом на 17.08.2023 р. на нерухомому майні, а саме квартирі АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеному у кримінальному провадженні, яке закрито 25.03.2021 р. порушує право власності ОСОБА_5 на майно.

У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти клопотання.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, прокурора, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Судом встановлено, що Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, здійснювалося досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 12.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.375 КК України.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2019 року у кримінальному провадженні №0000006 від 12.12.2018 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області (справа № 314/230/17, провадження № 2/314/395/2017), шляхом заборони розпоряджатися (відчужувати).

12.09.2019 р. кримінальне провадження № 0000006 від 12.12.2018 р. за ч. 2 ст. 375 КК України об`єднано з кримінальним провадженням №0000024, та йому присвоєно єдиний реєстраційний номер №0000024.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 р. у справі № 336/3605/20 провадження № 1-кп/191/234/20 закрито кримінальне провадження №0000024 від 18 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у своїх рішеннях ЄСПЛ зазначає, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно ст. ст.7,16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року р справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), було зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Таким чином, оскільки Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області при постановленні ухвали від 25.03.2021 року про закриття провадження в об`єднаному кримінальному провадженні №0000024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, в межах якого у кримінальному провадженні №0000006 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , не було вирішено обов`язкове питання щодо скасування арешту майна, то наявні підстави для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ч.4 ст. 174 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання представника заявника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , що був накладений у межах кримінального провадження №0000006 ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.01.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала проголошена 07.11.2023 року о 16.05 годині.

Суддя ОСОБА_1