В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0002085 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого адміністратором у ФОП ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 14.04.2023 року, приблизно о 13 годин 00 хвилин, за адресою: м.Київ, проспект Романа Шухевича, 26-Б, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, придбав у подарунок ручну осколочну гранату Ф-1, яку почав зберігати без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв, бойових припасів, почав зберігати придбану у подарунок ручну осколочну гранату Ф-1 за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.

8 червня 2023 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, вказана граната вибухнула та, в період часу з 02 години 28 хвилин до 02 години 52 хвилин 09 червня 2023 року, під час проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.233 КПК України, в присутності двох понятих, слідчим було вилучено металеві фрагменти гранати Ф-1, що відноситься до вибухового пристрою та бойових припасів.

Згідно висновку комплексної вибухо-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів №КCE-19/111-23/29806 від 26.06.2023 року:

1. На наданих на дослідженнях предметах виявлено тротил, який є вибуховою речовиною.

Надані на дослідження металеві предмети є залишками (частинами) вибухового пристрою та бойового припасу, а саме ручної осколкової гранати Ф-1.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані злочини, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Він допомагає військовим як волонтер та на день народження йому подарували гранату, яку він приніс додому та сховав у себе на балконі. Проживає в квартирі разом з батьком дружини, дружиною та дітьми. Коли граната вибухнула в квартирі нікого, крім батька дружини, не було, постраждалих немає. Матеріальні збитки завдано лише йому. Протягом досудового розслідування співпрацював зі слідством. У скоєному щиросердно кається.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.263 КК України як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. Поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної із незаконним обігом наркотичних речовин, набувають все більших масштабів та стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей та суспільства в цілому, а отже злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів становлять підвищену суспільну небезпеку.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується з позитивної сторони, стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, займається суспільно корисною працею (є волонтером), має на утриманні трьох малолітніх дітей); ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме класифікацію за ст.12 КК України, яка визначається не тільки положеннями ст.12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено злочин; можливі наслідки від вчинення даної категорії злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи положення ст.75 КК України, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, спосіб його життя, а також інші дані, що характеризують особу винного (раніше не судимий, має на утриманні трьох малолітніх дітей), суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок за проведення комплексної вибухо-технічної експертизи у кримінальному провадженні №0002085 (висновок №КCE-19/111-23/29806 від 26.06.2023 року). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0002085 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/10999/23.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення комплексної вибухо-технічної експертизи в сумі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Речові докази: металеві фрагменти з написом «121-79-УЗРГМ-2», металеві деформовані фрагменти зі слідами вибухового навантаження, деформовані металеві фрагменти, осколки різних діаметрів та форм, наволочка з плямами речовини бурого кольору, змиви речовини бурого кольору з чашки білого кольору, 2 сліди папілярних узорів з прозорої склянки, змиви речовини бурого кольору зі склянки, металева пляшка зі сміттєвого баку, пластикова пляшка з сміттєвого баку, змиви речовини бурого кольору з підлоги ванної кімнати, недопалок, залишки гранати Ф1, що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1