Провадження №1-кс/463/826/24
У Х В А Л А

02 лютого 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001028, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 23 cічня 2024 року звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від13 грудня 2023 року, у кримінальному провадженні № 0001028, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року було задоволено клопотання клопотання старшого дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 ,погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, яке було вилучено 10.12.2023 під час огляду місця події, в ході якого було вилучено зокрема мобільний телефон марки «Iphone» (IMEI: не встановлено) та мобільний телефон марки «Xiaomi» (IMEI: не встановлено), якими користувався ОСОБА_3 .

Власник майна ОСОБА_3 посилається на те, що арешт накладений слідчим суддею з метою дослідження інформації та збереження речових доказів. Проте, вилученімобільний телефон марки «Iphone» (IMEI: не встановлено) та мобільний телефон марки «Xiaomi» (IMEI: не встановлено), не мають жодного відношення до кримінального провадження, оскільки є його особистою власністю.

Водночас, органом досудового розслідування не доведено, що вилучені в ході оглядумобільний телефон марки «Iphone» (IMEI: не встановлено) та мобільний телефон марки «Xiaomi» (IMEI: не встановлено), містять в собі інформацію про будь яку незаконну діяльність, зберігли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім того, кримінальне провадження № 0001028, не здійснюється щодо нього, ОСОБА_3 , та останій немає жодного відношення до вказаного кримінального провадження, жодного відношення до № 0001028 вилучені мобільні телефони не мають, арешт на телефони було накладено безпідставно та необґрунтовано. На даний час в кримінальному провадженн наділений прцесуальним статусом свідка. Станом на 17 січня 2024 року, як відомо заявнику дізнавачем не було проведено огляду телефонів та не були призначенні експертизи.

ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених.

Прокурор та дізнавач в судове засідання не з`явилися, від дізнавача надійшли письмові заперечення щодо поданого клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що відділом дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001028, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

10.12.2023 старшим дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено полімерні пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, мобільний телефон марки «Iphone» (IMEI: не встановлено) та мобільний телефон марки «Xiaomi» (IMEI: не встановлено), якими користувався ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2023 року було задоволено клопотання старшого дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 ,погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно яке було вилученим в ході проведення огляду, а саме мобільні телефони марки «Iphone» та «Xiaomi» (IMEI вказаних мобільних телефонів не встановлені), з метою збереження речових доказів.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001028, триває, у вказаному кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, зазначені в ухвалі про арешт майна, речі визнанні речовими в розумінні ст.84 КПК України. Крім цього, під час проведення досудового розслідування вказані телефони оглянуті лише візуально, провести огляд інформації, що знаходиться у вказаних мобільних телефонах не представилось можливим, оскільки вище вказані телефони містять коди доступу, які на даний час невідомі органу досудового розслідування, а для огляду інформації, що у них знаходиться може виникнути потреба у проведенні різного роду експертиз, оперативно-розшукових заходів та процесуальних дій, з метою встановлення джерела походження вилучених наркотичних засобів, що унеможливлює повернення телефонів.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту амобільні телефони марки «Iphone» та «Xiaomi» (IMEI вказаних мобільних телефонів не встановлені), які належить ОСОБА_3 відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні цього заходу потреба не відпала.

За таких обставин у клопотанні слід відмовити

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання відмовити.

Повний текст ухвали складено 05.02.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1