Справа № 393/804/23
пров. 1-кп/393/54/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новгородка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 19.01.2023р., відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новгородка Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , військовослужбовця, солдата резерву взводу резерву роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, 18.01.2023р. близько 01.00 год. перебував у кімнаті житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , де у нього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з потерпілою ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. В ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, обвинувачений 18.01.2023р. близько 01.00 год. наніс близько тридцяти ударів руками, ногами, ножем, чашкою та шкіряним ременем потерпілій, внаслідок чого в останньої утворилися тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу, параорбітальних гематом, гематом верхніх та нижніх кінцівок, тулубу, ран правої надбрівної дуги, лоба, завушної ділянки справа, лівої гомілки та лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального проступку за обставин, які викладені у обвинувальному акті, визнав повністю та надав показання, що він є військовослужбовцем Збройних сил України. У 2022р. він проходив лікування після поранення та познайомився з потерпілою, з якою почали проживати разом однією сім`єю по АДРЕСА_1 . Потім він дізнався, що батько та брат потерпілої воює на стороні російської федерації проти України. Крім того, він на телефоні потерпілої побачив фото української військової техніки. Тому, 18.01.2023р. близько 01.00 год. між ним та потерпілою виникла сварка, під час якої він наніс їй близько тридцяти ударів руками, ногами, ножем, чашкою та шкіряним ременем, від яких вона отримала тілесні ушкодження. Заявлений цивільний позов потерпілої визнав частково, а саме - в частині стягнення з нього моральної шкоди в сумі 5000 грн., в решті позовних вимог просив відмовити. Вказав, що потерпіла на підтвердження позовних вимог не надала доказів понесення нею матеріальних витрат в сумі 20000 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає, а також дослідженням матеріалів заявленого цивільного позову та матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема по справах ''Ірландія проти Сполученого Королівства'' від 18.01.1978р., ''Коробов проти України'' від 21.10.2011р. вказано, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини ''поза розумним сумнівом'', така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд вважає, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, так як він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вина обвинуваченого у вчинені даного кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні ''поза розумним сумнівом'' та випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обвинувачений скоїв кримінальний проступок, що згідно з ст.12 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, цивільний позов потерпілої визнав частково, одружений, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується нейтрально, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, осіб на утриманні не має, раніше не судимий, з потерпілою не примирився, завдані збитки не відшкодував.

В обвинувальному акті обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, зазначено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Однак, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 06.07.2021р. по справі №243/3208/19 викладено висновок, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Суд відзначає, що обвинувачений вину у вчиненні кримінального проступку визнав, активно сприяв розкриттю злочину, але жодних дій для примирення з потерпілою не вчинив, завдану шкоду добровільно не відшкодував, бажання виправити наслідки вчиненого не виявляв, щирого жалю з приводу вчиненого та осуду своєї поведінки не висловив, а тому суд вважає, що факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких підстав, суд вважає, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009р., в якому суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, обставини справи та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що останньому необхідно призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром, на думку суду, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим, а також необхіднім та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

По даному кримінальному провадженню потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 100 000 грн. моральної шкоди та 20 000 грн. матеріальної шкоди, які завданні даним кримінальним правопорушенням. Позов мотивований тим, що потерпіла в момент нанесення обвинуваченим їй ударів відчула страх, фізичний біль, образу та приниження, оскільки такі дії відбувалися з боку чоловіка, з яким вона спільно проживала однією сім`єю та з яким пов`язувала свої майбутнє. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла отримала сильне нервове потрясіння, вказана подія залишається у її пам`яті і вона досі відчуває значні переживання. Наслідки побоїв потерпіла відчуває до теперішнього часу. Відразу після побиття вона тривалий час перебувала в шоковому стані, а тому підтвердження витрат на придбання ліків та проведення діагностичних досліджень у неї не збереглися. Всього на лікування вона витратила 20000 грн. Крім того, обвинувачений спричинив потерпілій значну моральну шкоду, розмір якої визначити важко, але обвинувачений повинен компенсувати емоційні страждання, які довелося перенести їй, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характер її майнових та немайнових втрат. Тому, потерпіла оцінює завдану їй кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

12.02.2024р. потерпіла подала до суду заяву, в якій вказала, що відповідно до виписки з її медичної карти хворого №889 вбачається, що їй призначалися для лікування - бетадин, кетанов, цефаксим, ібупрофен, омез, магній оксид, калію йодид, кутасепт. За час лікування нею було придбано не менше 2 шт кожного препарату, окрім кутасепту. Відповідно до інформації із сайту "tabletki.ua", виходячи із найвищої вартості в інтернеті, так як в аптечній мережі ліки дорожчі, витрати на придбання нею ліків становлять 3345,04 грн. Крім того, вона понесла витрати на томографію в сумі 8160 грн. Крім того, вона була вимушена купувати собі вітаміни, повноцінне харчування та речі для перебування в лікарні, на що витратила близько 8500 грн. Таким чином, потерпіла вважає, що підтвердила понесену нею матеріальну шкоду у розмірі 20 000 грн. На підтвердження моральної шкоди потерпіла надала висновок психолога, яким підтверджується перенесення нею стресової події та наявність у неї посттравматичного стресового розладу та депресії, що потребує подальшого лікування та терапії.

20.02.2024р. обвинувачений подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю, а позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 5000 грн. Відзив мотивований тим, що потерпіла не надала жодного доказу на підтвердження матеріальної шкоди щодо сплати нею коштів на лікування у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов у частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн. не підлягає задоволенню, так як потерпіла на підтвердження розміру даної шкоди не надала суду належних та достатніх доказів, а саме - квитанцій, чеків про придбання нею ліків, вітамінів, речей для перебування в лікарні та проходження томографій на вказану суму. Надані потерпілою роздруківки із сайту "tabletki.ua" та прайс - лист ТОВ "МДЦ Експерт-Кіровоград" містять орієнтовну інформацію про ціну ліків та ціну діагностичних досліджень, але жодним чином не підтверджують те, що потерпіла купувала дані ліки та сплачувала кошти за діагностичні дослідження, а тому вони не є належними доказами у справі.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 22.09.2022р. по справі № 130/25/21 (провадження № 51-6062км21) зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви. Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд відзначає, що обвинувачений позов потерпілої у частині стягнення моральної шкоди визнав на суму 5000 грн. Однак, суд, керуючись принципами виваженості та справедливості, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення та те, що потерпіла отримала легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад її здоров`я, обвинуваченим їй було заподіяно близько тридцяти ударів, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, стан здоров`я останньої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього її стану, вважає, що співрозмірним понесеним потерпілою моральним та фізичним стражданням буде моральна шкода в розмірі 20 000 грн. Тому, позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по справі, пов`язані із залученням експерта та речові докази відсутні.

Міра запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню до обвинуваченого не застосовувалась і підстав для її застосування до набрання вироком законної сили не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 366-368, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (одна тисяча сімсот гривень).

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень).

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Новгородківський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) обвинуваченому, прокурору, потерпілій та представнику потерпілої.

Суддя ОСОБА_1