ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6783/23

Провадження № 1-кс/210/30/24

24 січня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку ч.4 ст.107 КПК України, заяву ОСОБА_3 про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання, -

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2024 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання, в якому просив суд передати арештований автомобіль марки «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ ВП №2 Криворізького районного управління Національної поліції в Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0001363 від 07.12.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України. Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВП №2 Криворізького районного управління Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключ від автомобіля «Renault Megane», з метою їх дослідження та збереження в якості речового доказу. Вказаний транспортний засіб на парві приватної власності нлежить заявнику та був переданий на деякий час для користування підозрюваному по вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 . Належний йому транспортний засіб зберігається на відкритій ділянці місцевості на території відділення і на нього впливають як зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу, що негативно буде впливати на технічний стан транспортного засобу. У зв`язку з чим, вважає, що в таких умовах неможливе подальше зберігання автомобіля, просить передати йому автомобіль на відповідальне зберігання.

Від представника заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, заяву про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання підтримують, просять слідчого суддю її задовольнити.

Слідчий та прокурор до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання за відсутності заявника, його представника, слідчого та прокурора.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Відділенням поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001363 від 07.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (а.с.19).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.12.2023 року до чергової частини Відділення поліції №2 КРУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, надійшло повідомлення про те, що за адресою: Дніпропетровська область, Металургійний район по вул. Соборності, 39, приблизно о 11:40 годині до приміщення відділенні «Приватбанку» зайшла невстановлена особа, у період воєнного стану, перебуваючи в приміщені банку біля касової зони маючи злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, який тримаючи в руках предмет ззовні схожий на «гранату Ф-1» вимагав від касиру банку «каса-сейф» з готівкою, після чого з місця скоєння злочину зникла.

Під час проведення подальшого досудового розслідування, відпрацюванням шляхів відходу злочинця з місця вчинення злочину, було встановлено наявність камер відеоспостереження розташованих на території житлового масиву в межах вулиць Соборності, Костенко та Віталія Матусевича у Металургійному районі міста Кривого Рогу, а саме розташованих на бічному фасаді будинку АДРЕСА_1 , на залізобетонній опорі за адресою: АДРЕСА_2 , та інших камер відеоспостереження.

Опрацюванням відео-інформації отриманої від установ та організацій розташованих в межах вулиць Соборності, ОСОБА_7 та Віталія Матусевича у Металургійному районі міста Кривого Рогу, було встановлено шлях відходу злочинця після вчинення даного злочину, та те, що останній пробігаючи повз територію закладу розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на майданчику де знаходяться баки для сміття, в один із баків для сміття викинув верхній одяг в якому був вдягнений, після чого в світлому одязі, вдягненому зверху сів на сидіння водія припаркованого навпроти будинку АДРЕСА_1 автомобіль в кузові білого кольору, який в подальшому, за допомогою камер відеоспостереження, встановлених на проїжджій частині по вулиці Віталія Матусевича було встановлено як автомобіль марки «Renault Megane» в кузові білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та зник з місця.

Згідно довідки з інформаційної пошукової системи НПУ «Цунамі» автомобіль марки «Renault Megane», 2011 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.42-44).

Під час проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що автомобілем марки «Renault Megane», 2011 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на теперішній час користується гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.12.2023 року під час проведення обшуку автомобіля марки «Renault Megane», 2011 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного на майданчику біля будівлі №22 по вул. Маршака у м. Кривий Ріг згідно ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 13.12.2023 року, було виявлено та вилучено наступне майно: автомобіль марки «Renault Megane», 2011 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля «Renault»; маркер чорний з написом: «MARKER»; відео-реєстратор марки «70mai» (а.с.57-61).

Постановою старшого слідчого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про визнання речовими доказами від 18 грудня 2023 року, автомобіль марки «Renault Megane», 2011 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_2 , вилучені під час проведення обшуку автомобіля 18.12.2023 року - були визнані у якості речових доказів у кримінальному провадженні №0001363 від 07.12.2023 року (а.с.62-64).

Постановою старшого слідчого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про визнання речовими доказами від 19 грудня 2023 року, визначено місце зберігання автомобіль марки «Renault Megane», 2011 року випуску, в кузові білого кольору, номер кузова: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме на майданчику для поставлення автомобілів ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Стрельникова, 2 (а.с.65-68).

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень.

Заходами ж процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ході вирішення питання про арешт майна слід ураховувати стадію кримінального провадження. На стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання): стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст.ст.157, 163, ч.5 ст.234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (ст.ст.134, 271, 276 КПК України та інші).

Таким чином, арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу в кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Окрім того, до завдань слідчого судді/суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного вище кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані слідчому судді/суду матеріали є достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині щодо оцінки доказів із точки зору їх допустимості крізь призму аналізу окремих аспектів проведення обшуку також позбавлені підстав.

Арешт майна ж із підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на викладене вище, посилання заявника на не належне зберігання належному йому на парві власності транспортного засобу, не спростовують відповідність вилученого майна критеріям, установленим для речових доказів, на даній початковій стадії провадження, на якій, при цьому, здійснюється подальше співставлення наданих підозрюваним даних, вилучення названих вище матеріальних об`єктів власне й надасть можливість шляхом їх ретельного огляду й дослідження, на виконання вимог ст.91 КПК України, встановити та співставити, додатково перевірити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів, у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків приховування, знищення, відчуження вилучених у ході огляду території підприємства матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то їх зберігання на цій стадії не у визначений слідчим суддею спосіб не гарантуватиме в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Не накладення таким чином арешту на виявлене і вилучене майно може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ними ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень, надання запитів до спеціалізованих державних органів у сфері природоохоронного законодавства, для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Суд наголошує те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. Із огляду на те, що такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження є розумними і співмірними, зважаючи на завдання, об`єм і складність кримінального провадження.

Слідчий суддя ураховує наслідки арешту транспортного засобу для його власника, однак в даному конкретному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження, а ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним для фіксування обставин розслідуваних кримінальних правопорушень.

Водночас слід зазначити, що кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема, ст. 174 КПК України, передбачено можливість прийняття слідчим суддею рішення про скасування арешту майна повністю чи частково.

З аналізу вказаної статті, а також приписів ст.170 КПК України вбачається, що прийняття такого рішення можливе саме щодо тих правомочностей, які зазначені в ухвалі про накладення арешту на майно.

Однак, заявник звернувся до суду з заявою з проханням прийняти слідчим суддею рішення, яке не передбачене КПК України, а саме вирішення питання про передачу арештованого автомобіль марки «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску на відповідальне зберігання.

При цьому, вимогами як ст.174 КПК України, так і загалом чинного кримінального процесуального законодавства не передбачена можливість передачі арештованих майна на відповідальне зберігання його власнику, за його заявою.

Керуючись ст.ст.107, 131-132, 170, 173-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1