Справа № 761/7846/21
Провадження № 1-кс/761/5336/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого з ОВС 4-го ВУРКП ГСУ ФР ДФС ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000139 від 18.12.2020р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України, про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороні захисту у вказаному кримінальному провадженні, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий з ОВС 4-го ВУРКП ГСУ ФР ДФС ОСОБА_3 з вернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороні захисту у вказаному кримінальному провадженні.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що у провадженні управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000139 від 18.12.2020р., за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 02.10.2017р., 17.08.2018р., 20.08.2018р. та 04.01.2019р., перебуваючи на території м. Києва, діючи повторно, будучи засновником та директором ТОВ «КИЇВСЬКА ДЕВЕЛОПЕРСЬКА ГРУПА РЕКЛОР-ФІНАНС», ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ «ГОЛОС НАРОДУ», ТОВ «ДОМ МОДИ МАТКОВСЬКА-ДИЗАЙН», ТОВ «АГЕНЦІЯ РЕКЛАМИ ТА ПІАРУ «МАТКОВСЬКА-СТУДІО» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ-МАРКЕТ», а отже службовою особою юридичних осіб приватного права, здійснюючи одноосібно організаційно-розпорядчі функції керівника вказаних підприємств та організації, діючи повторно, видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме картки із зразками підпису та відбитка печатки даних підприємств.

Користуючись наданими їй повноваженнями, як директору вказаних підприємства, ОСОБА_5 02.10.2017р., 17.08.2018р. та 20.08.2018р. звернулась до відділення № 81 ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 10/18, а 04.01.2019р. - до Київського відділення №21 АТ «Сбербанк» за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 17/8 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), з метою відкриття їх банківських рахунків.

Достовірно усвідомлюючи, що відповідно до «Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів», затвердженої Постановою Національного банку Україна від 12.11.2003 за №492, для відкриття банківського рахунку юридичної особи їй необхідно надати співробітникам банківської установи офіційний документ - нотаріально завірену картку із зразками підпису і відбитка печатки, переслідуючи свій злочинний умисел, спрямований на видачу завідомо підробленого офіційного документа, ОСОБА_5 , у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, засвідчила такі картки із зразками підпису і відбитка печатки вказаних підприємств власним підписом, без присутності приватних нотаріусів.

Підписавши дані картки із зразками підписів та відбитка печатки в графі «зразок підпису», в які внесено неправдиві відомості в частині нотаріального посвідчення її підписів приватними нотаріусами Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковською 3.1. та Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ОСОБА_5 тим самим надала їм статус офіційних документів та використавши їх при відкриті банківських рахунків в ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Сбербанк», видала завідомо неправдиві офіційні документи.

Вказані дії ОСОБА_5 , що полягали у видачі завідомо підроблених офіційних документів даних юридичних осіб, породили наслідки правового характеру, що полягають відкритті їх банківських рахунків співробітниками ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Сбербанк».

Отже, ОСОБА_5 вчинивши всі перелічені дії, являючись директором ТОВ «КИЇВСЬКА ДЕВЕЛОПЕРСЬКА ГРУПА РЕКЛОР-ФІНАНС», ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ «ГОЛОС НАРОДУ», ТОВ «ДОМ МОДИ МАТКОВСЬКА-ДИЗАЙН», ТОВ «АГЕНЦІЯ РЕКЛАМИ ТА ШАРУ «МАТКОВСЬКА-СТУДІО» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ- МАРКЕТ», будучи службовою особою даних підприємств та маючи при цьому владні повноваження, передбачені законодавчими актами України, діючи умисно та повторно, видала завідомо підроблені офіційні документи, вчинивши тим самим службове підроблення.

Крім цього, ОСОБА_5 у періоди з 21.05.2018р. по 09.11.2018р. та з 03.01.2019р. по 10.05.2019р., будучи власником, директором та головним бухгалтером ТОВ «БРЕКФІЛ СТРІТ» (колишня назва - ТОВ «КИЇВСЬКА ДЕВЕЛОПЕРСЬКА ГРУПА РЕКЛОР-ФІНАНС» та ТОВ «ЛІНТЕРС КОМПАНІ СТЕЛ»), а отже, службовою особою юридичної особи приватного права, здійснюючи одноосібно організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції керівника товариства, ухилилася від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору в значних розмірах.

Так, у травні 2018р. перебуваючи на території м. Києва (більш точний час та місце не встановлено) у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. ОСОБА_5 з метою реалізації свого злочинного умислу, займаючи посаду директора та головного бухгалтера ТОВ «КИЇВСЬКА ДЕВЕЛОПЕРСЬКА ГРУПА РЕКЛОР-ФІНАНС» та діючи умисно з корисливих спонукань, користуючись наданим їй правом розпоряджатися грошовими коштами на банківському рахунку цього товариства, відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_1 , з метою ухилення від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, здійснила перерахування даних грошових коштів у загальній сумі 41 547 209,5 гри на власні карткові рахунки із призначенням платежу «Перевод на свою карту ПриватБанка».

Достовірно усвідомлюючи, що при здійсненні такого роду виплат грошових коштів на рахунок фізичної особи ОСОБА_5 , займаючи посаду директора та головного бухгалтера ТОВ «КИЇВСЬКА ДЕВЕЛОПЕРСЬКА ГРУПА РЕКЛОР-ФІНАНС», є податковим агентом, діючи умисно та з корисливих спонукань, з метою несплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору не відобразила у податковій звітності вказаного підприємства зазначені розрахунки шляхом неподання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за період другого кварталу 2018р. (до 09.08.2018р. включно), третього кварталу 2018р. (до 09.11.2018р. включно) та першого кварталу 2019р. (до 10.05.2019р. включно), унаслідок чого завдала збитків державному бюджету у вигляді несплати податків на загальну суму 4 231 464,81 грн., у тому числі 3 905 967,51 грн. податку на доходи фізичних осіб та 325 497,3 грн. військового збору.

Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ від 21.04.2020р. № 43/7, складеного за результатами проведення судово-економічної експертизи, документально підтверджено розмір несплаченого податку на доходи фізичних осіб та розмір несплаченого військового збору податковими агентом ТОВ «БРЕКФІЛ СТРІТ» (колишня назва - ТОВ «КИЇВСЬКА ДЕВЕЛОПЕРСЬКА ГРУПА РЕКЛОР-ФІНАНС» та ТОВ «ЛІНТЕРС КОМПАНІ СТЕЛ») у загальній сумі 8 733 466,85 грн., що включає в себе суму збитків у розмірі 4 231 464,81 грн., завданих у період, коли відповідальною особою за сплату податків цим підприємством була ОСОБА_5 .

Отже ОСОБА_5 у період з 21.05.2018р. по 09.11.2018р. та з 03.01.2019р. по 10.05.2019р., перебуваючи на території м. Києва, будучи службовою особою ТОВ «БРЕКФІЛ СТРІТ» (колишня назва - ТОВ «КИЇВСЬКА ДЕВЕЛОПЕРСЬКА ГРУПА РЕКЛОР-ФІНАНС» та ТОВ «ЛІНТЕРС КОМПАНІ СТЕЛ»), діючи умисно та з корисливих спонукань, переслідуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від сплати податків у значних розмірах, порушила вимоги п. 49.2 ст. 49, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 та пп. 1.2, 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, у результаті чого не задекларувала та не сплатила податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму 4 231 464,81 грн., що призвело до фактичної несплати до Державного бюджету України податків у значних розмірах.

На підставі зібраних доказів, 29.09.2020р. ОСОБА_5 , шляхом направлення поштовим зв`язком, оголошено підозру у вчиненні умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. 07.10.2020р. дане письмове повідомлення про підозру вручено ОСОБА_5 особисто.?

У подальшому, 14.12.2020р. ОСОБА_5 вручено повідомлення про нову підозру у вчиненні службового підроблення, тобто видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненому повторно, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

За результатами здійснення досудового розслідування, 18.12.2020р. підозрюваній ОСОБА_5 та її захисникам - адвокату ОСОБА_4 та адвокату ОСОБА_7 , повідомлено про завершення досудового розслідування даного кримінального провадження, а також про надання доступу до відповідних матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Однак, сторона захисту станом на дату складання даного клопотання, в порушення вимог ч. 6 ст. 290 КПК України, не надала доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

05.02.2021р. підозрюваній ОСОБА_5 , захиснику ОСОБА_7 та захиснику ОСОБА_4 повторно направлено повідомлення про надання доступу до матеріалів кримінального провадження, однак фактично з

18.12.2020р. з матеріалами кримінального провадження частково ознайомився лише один із захисників підозрюваної ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 згідно протоколів ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 26.01.2021р. та 22.02.2021р..

Крім цього, не зважаючи на те, що стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження ще 18.12.2020р., підозрювана ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 досі не з`явилися до ГСУ ФР ДФС України для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000139, тим самим порушуючи завдання кримінального провадження в частині швидкого, повного та неупередженого його розслідування і таку засаду кримінального провадження, як розумні строки.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити, захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечував та просив відмовити в його задоволенні зазначивши, що діях сторони захисту відсутні ознаки затягування з матеріалами справи, оскільки останні не були належним чином повідомлення про завершення досудового розслідування.

Заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 290 КПК України, після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.

Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.

Отже, право на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальному провадженні є складовими конституційного права на захист.

Однак, здійснені стороною обвинувачення заходи щодо забезпечення виконання вимог ст. 290 КПК України частково ігноруються стороною захисту, що свідчить про їх умисне зволікання при ознайомленні з матеріалами.

Водночас, ознайомлення підозрюваного чи його захисників з матеріалами досудового розслідування є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п. 14) ч. 1 ст. 92 Конституції України визначається законами України, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним, про що також зазначив Конституційний Суд України у рішенні по справі № 1-4/2012 про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.

Згідно зі ст. 290 КПК України у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Конституційний Суд України вважав, що положення КПК України щодо визначення сторонам строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини та з підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.

Так, Європейський Суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997р. у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», від 25 вересня 2008р. у справі «Полуфакін і Чернишов проти Росії»). Як зауважив Європейський Суд, підпункт «b» пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому мати час і можливості, необхідні для підготовки свого «захисту», а це означає, що така підготовка охоплює все, що є «необхідним» для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення - для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010р. у справі «Корнєв і Карпенко проти України»). Так, у рішенні від 18 лютого 2010р. у справі «Гаважук проти України» Європейський Суд визнав, що можливість обвинуваченого ознайомитися з матеріалами справи протягом п`яти днів є достатнім часом у цій справі в розумінні підпункту «b» пункту 3 статті 6 Конвенції.

Діючий КПК України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на вищезазначену практику Європейського Суду з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Критерієм для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Разом з тим, ч. 5 ст. 28 КПК України визначено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Однак слідчим у клопотанні у доданих до нього матеріалах не підтверджено належним чином факт зволікання стороною захисту під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки зазначення, що сторона захисту не з`являється за викликом до слідчого для реалізації зазначеного права, слідчим суддею не сприймається як доказ затягування чи зволікання ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, з урахуванням того, що матеріали клопотання не містять належних доказів щодо повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, слід взяти до уваги те, що предметом судового розгляду вже було клопотання сторони обвинувачення про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороні захисту, ухвалою суду від 23.02.2021р. було відмовлено в його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, та виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне відмовити в задоволенні поданого клопотання.

Керуючись ст. 28, ч. 10 ст. 290, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого з ОВС 4-го ВУРКП ГСУ ФР ДФС ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000139 від 18.12.2020р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України, про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороні захисту у вказаному кримінальному провадженні - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: