Справа № 521/4722/23
Провадження 1-кп/521/1198/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 31.03.2022 року відносно:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, без інвалідності, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, неповнолітніх осіб на утриманні не маючого, РНОКПП НОМЕР_1 , неофіційно працюючого різноробочим на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:

- 31.07.2009 року вироком Комсомольського районного суду м. Херсона за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, 17.02.2016 року звільнився по відбуттю строку покарання;

- 02.11.2020 року вироком Херсонського районного суду Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, 02.07.2021 року звільнився по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2022 року близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання з потерпілою ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , переслідуючи прямий умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ножем один удар в область шиї потерпілої.

Таким чином ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 69 від 09.01.2023 року, тілесні ушкодження у виді різаної рани лівої половини шиї, довжиною біля 10 сантиметрів з пошкодженням лівої внутрішньої яремної вени, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний в режимі відеоконференції обвинувачений ОСОБА_5 в ході судового розгляду свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, та показав, що з потерпілою ОСОБА_6 перебуває у довготривалих відносинах, є його цивільною дружиною та разом мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Так наприкінці березня 2022 року (точну дату не пам`ятає) він зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 перебували на дні народженні у знайомих, під час якого вони разом вживали алкогольні напої. У вечірній час доби того ж дня, перебуваючи за місцем мешкання, між ним та цивільною дружиною ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого він наніс їй удар ножем в область шиї. Після вчиненого він одразу викликав швидку допомогу. Поки очікував приїзд швидкої, намагався зупинити кровотечу, супроводжував потерпілу до лікарні та знаходився поруч з нею. Характер та кваліфікацію своїх дій не оспорює. У вчиненому щиро каявся, просив суд суворо не карати та вважав свою поведінку неприпустимою. Окремо зазначив, що він приніс щирі вибачення своїй цивільній дружині, з заявою про вчинення кримінального правопорушення вона не зверталась, ніяких претензій до нього не має, вони примирились та продовжують жити разом.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, проте надала заяву, відповідно до якої просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за її відсутності. Крім того, надала заяву, відповідно до якої зазначила, що вони з ОСОБА_5 примирились та продовжують жити разом, претензій до обвинуваченого вона не має, та просить призначити ОСОБА_5 умовне покарання без позбавлення волі.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням доказів, що характеризують його особу та, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводився щодо ОСОБА_5 як особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 клопотань про необхідність зміни обвинувачення до суду не надходило.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що саме він спричинив тяжке тілесне ушкодження своїй співмешканці ОСОБА_6 . Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на викладене та те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, надав аналогічні показання і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є рецидив кримінальних правопорушень.

Суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо існування такої обставини, яка обтяжує вину обвинуваченого ОСОБА_7 , як вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п.13 ч. 1 ст. 67 КК України, оскільки зазначена обставина має доводитися належними та допустимими доказами.

На існування такої обставини прокурору слід було б надати до суду протокол освідування (медичний) обвинуваченого ОСОБА_7 на предмет вживання ним алкоголю. Вищевказаний документ, на думку суду, був би належним та допустимим доказом на підтвердження факту перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Так, дійсно, сам обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що він вживав в той день алкогольний напій. Факт вживання обвинуваченим ОСОБА_7 алкоголю ґрунтується на показаннях самого обвинуваченого, які він надав як під час досудового, так і судового слідства.

Проте, суд вважає, що на відміну від факту вживання, факт перебування особи в стані сп`яніння, з огляду на фізіологічні особливості людського організму, - здатність до природнього виведення алкоголю з організму на протязі певного проміжку часу, ставить під сумнів ту обставину, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, та має підтверджуватись належним документом про результати медичного огляду на стан сп`яніння, виданий медичною установою (висновок, довідка, протокол тощо).

Доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про перебування ОСОБА_5 під час вчинення злочину у стані сп`яніння, стороною обвинувачення не надано, що приводить суд до висновку виключити з дій обвинуваченого ОСОБА_7 таку обставину, яка обтяжує покарання, а саме - «вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння».

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , його вік (34 роки), стан здоров`я (не є особою з інвалідністю); те, що особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога чи невролога не перебуває, працездатний та працює, перебуває у цивільному шлюбі з потерпілою та має постійне місце проживання; те що, відразу ж після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 не покинув місце його вчинення, викликав та чекав на швидку допомогу, надавав потерпілій першу медичну допомогу; відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій у потерпілої до обвинуваченого; те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності та призначенні покарання відбув в повному обсязі; повне визнання вини обвинуваченим, а також ставлення особи до вчиненого, яке полягає у щирому розкаювані, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, обставини справи, позицію потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавленні волі з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом не виявлено.

З огляду на те, що потерпіла наполягала на призначенні покарання не пов`язаного з позбавленням волі, сукупність після злочинної поведінки обвинуваченого, зокрема його дії, які були спрямовані на виклик швидкої допомоги та надання першої медичної допомоги, а також активне сприяння розкриттю злочину, приводить суд до висновку, що саме таке покарання та спосіб його виконання, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними цінностями та інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались.

Речові докази відсутні.

Документально підтверджені судові витрати у даному кримінальному провадженні на загальну суму 903,36 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_5 та приймаючи до уваги призначене покарання, суд не вбачає підстав для обрання відносно останнього будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

До набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_5 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 903 (дев`ятсот три) гривні 36 (тридцять шість) копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1