Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/528/23 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2023.
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Свалява-Міськбуд» засноване у 2004 році, директором Товариства з того часу є ОСОБА_6 , який має 70% голосів Товариства, а відповідно приймає рішення та підписує документи тендерної пропозиції та договори, укладені за результатами закупівель самостійно. У відповідності до ліцензії АЕ № 639935, виданої наказом Держархбудінспекції України № 13-Л від 14.04.2015, ТОВ «Свалява-міськбуд» має право на здійснення господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури. ОСОБА_6 на підставі наказу по ТОВ «Свалява-Міськбуд» від 01.12.2004 № 05, у відповідності до протоколу № 01 зборів засновників призначений на посаду директора Товариства.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, ОСОБА_6 є службовою особою, тобто суб`єктом владних повноважень, який здійснює на підприємстві організаційно-розпорядчі функції.
ОСОБА_6 достовірно знаючи вимоги нормативно-правових актів у сфері будівництва, будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі функції з організації належного функціонування ТОВ «Свалява-міськбуд» та здійснення будівельних робіт у відповідності до укладених договорів, використовуючи свої службові повноваження всупереч інтересів служби, вчинив ряд службових злочинів за наступних обставин.
В період з 26.07.2021 по 19.08.2021 тендерним комітетом Рахівської міської ради під головуванням ОСОБА_9 проведено процедуру публічної закупівлі робіт «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Богдана Хмельницького в м. Рахів Закарпатської області, ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (інформацію опубліковано в електронній системі закупівель за номером UA-2021-07-26- 007320-b)». За результатами проведення публічної закупівлі у формі відкритих торгів 07.09.2021 Рахівською міською радою в особі голови ради ОСОБА_10 укладено договір № 182 (далі - Договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд» (далі ТОВ «Свалява-Міськбуд», Генеральний підрядник), предметом якого є «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Б. Хмельницького в м. Рахів Закарпатської області. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013» на загальну суму 56527359,00 грн. У відповідності до розпорядження № 142 від 06.09.2021 Рахівського міського голови з метою забезпечення технічного нагляду за будівництвом на об`єкті «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру», призначено відповідальною особою за здійснення технічного нагляду інженера технічного нагляду ОСОБА_11 , сертифікат серії АТ № 007499 від 31.01.2019.
Між Рахівською міською радою та ОСОБА_11 07.09.2021 укладено договір про здійснення технічного нагляду за № 183 на зазначеному об`єкті. У відповідності до п. 2.1.3. виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за якістю матеріалів, виробів та конструкцій, їх відповідність вимогам проектно-кошторисної документації, будівельним нормам і правилам та договірній ціні, п. 2.1.4 забезпечити контроль відповідності обсягів та якості виконаних підрядною організацією будівельно-монтажних робіт на об`єкті, затвердженій проектно-кошторисній документації.
Керуючись частиною другою статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) Держаудитслужба здійснила моніторинг процедури закупівлі за номером UA-2021-07-26-007320-b.
Однак, не зважаючи на вимоги п. 1.1, 1.2, 1.5, 1.6. договору про закупівлю робіт по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Б. Хмельницького в м. Рахів Закарпатської області, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013», директор ТОВ «Свалява-Міськбуд» ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів в інтересах та за попередньою змовою з Рахівським міським головою ОСОБА_10 та інженером технічного нагляду ОСОБА_11 , з метою досягнення спільного злочинного умислу, спрямованого на розтрату та привласнення грошових коштів громади на свою користь та користь третіх осіб, шляхом зловживання своїм службовим становищем, достовірно знаючи, що роботи по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру» виконані, з порушеннями та відхиленнями від проектно-кошторисної документації, та достовірно знаючи, що відомості внесені до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 1 за листопад 2021 року форми КБ-3 та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в, які йому були передані для підписання є неправдивими, оскільки такі роботи виконані з відхиленням від проектно-кошторисної документації, скріпив 05.11.2021 власним підписом та відтиском печатки ТОВ «Свалява-Міськбуд» довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 1 за листопад 2021 року форми КБ-3 та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в, засвідчуючи таким чином достовірність вказаних у них відомостей.
Відповідно до висновку судового експерта встановлено різницю у вартості між фактичним обсягом та вартістю виконаних робіт та об`ємами і вартістю робіт зазначених у акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в по договору № 182 від 07.09.2021, про закупівлю робіт по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Богдана Хмельницького в м. Рахів,
Закарпатської області», між Рахівською міською радою Закарпатської області та ТОВ «Свалява-Міськбуд», а саме: по акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в, вартість виконаних робіт становить 708390 грн, фактично виконано робіт на суму 328915 грн, різниця становить 379475 грн.
Як наслідок, бухгалтерією Рахівської міської ради проведено оплату виконаних робіт по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Богдана Хмельницького в м. Рахів» за рахунок коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень, зокрема виділених грантів в ході реалізації проекту «Розвиток послуг медичної та соціальної реабілітації населення в рамках румунсько-української прикордонної території-МеdSосіоRеhаb», затвердженого рішенням № 39/31.08.2020 Спільного моніторингового комітету Спільної операційної програми Румунія-Україна 2014-2020 в загальній сумі 708390,00 грн, з яких 372686 грн в якості авансового платежу відповідно до платіжного доручення № 591 від 23.09.2021 та платежу відповідно до платіжного доручення № 871 від 17.11.2021 в сумі 335704 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в порушення вимог договору від 07.09.2021 № 182, шляхом зловживання своїм службовим становищем, маючи реальну можливість перевірити зазначені в акті КБ-2в № 1 за листопад 2021 року роботи на відповідність їх проектно-кошторисній документації, розтратив грошові кошти Рахівської міської ради на суму 379475 грн, унаслідок чого територіальній громаді в особі Рахівської міської ради Закарпатської області спричинено матеріальні збитки у великих розмірах на вказану суму.
25.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Клопотання обґрунтоване необхідністю застосування щодо ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу, зважаючи на обґрунтованість підозри, тяжкістю покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також ризиків, пов`язаних з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що одна лише обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх тяжкість, за відсутності доведеності ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не дає підстави для застосування запобіжного заходу. При цьому, проаналізувавши дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно, раніше не судимий, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 28.09.2023 скасувати, постановити нову та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою і такою, що не відповідає об`єктивно з`ясованим фактичним обставинам, є невмотивованою, оскільки слідчим суддею не наведено належних і достатніх підстав для ухвалення вказаного рішення. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового
розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, прокурор вважає, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, не виключає можливості вчинення ним безпосередньо чи за посередництва інших осіб спроб незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, та інших учасників кримінального провадження, а також спроб знищення, спотворення чи підроблення документів, що можуть мати доказове значення. Також, не виключена можливість того, що ОСОБА_6 може і в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення. З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. Крім того, за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчинених ним кримінальних правопорушень. Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки із вищеперерахованих обставин інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на заперечення апеляційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2023 відповідає.
25.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
28.09.2023 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП в Закарпатській областіпро обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього такого запобіжного заходу в клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для його попереднього його ув`язнення.
Що стосується доводів прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, то колегія суддів зазначає про таке.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведено наявність підстав вважати існуючим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків чи інших осіб у цьому кримінальному провадженні, оскільки доказів про можливість такого впливу чи його здійснення не було надано як слідчому судді під час розгляду клопотання, так і суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вказаний ризик за змістом є виключно припущенням.
Обґрунтування, які викладені прокурором в апеляційній скарзі, не доводять наявність ризику п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не підтвердженні будь-якими доказами, а лише мають загальне формулювання про можливість вчинення підозрюваним таких дій.
Крім того, враховуючи відсутність доказів на підтвердження конкретних фактів, які б вказували на те, що ОСОБА_6 вчинив чи ймовірно вчинить дії на створення перешкод у встановленні обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо відсутності існування такого ризику.
Більш того, з часу розгляду клопотання до часу апеляційного розгляду, прокурором не надано доказів на підтвердження неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , яка б перешкоджала досудовому розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні щодо нього та свідчили б про наявність ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, обґрунтування, які викладені прокурором в апеляційній скарзі та надані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не доводять наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не підтвердженні будь-якими доказами, а лише мають загальне формулювання про можливість вчинення підозрюваним таких дій, у зв`язку з чим вказані ризики за змістом є виключно припущенням.
Крім того, ризик переховуватися від органу досудового розслідування, суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), нічим не обґрунтований і спростовує своє існування, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не змінював місце проживання, має міцні соціальні зв`язку та за віком не підлягає призову по загальній мобілізації в умовах воєнного стану.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та відсутності заявлених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Колегією суддів також враховується і те, що слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно, раніше не судимий.
Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи про наявність відповідних ризиків, а саме спроб ОСОБА_6 здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на думку колегії суддів, також є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження цього до клопотання не надано, натомість твердження прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою як превентивного заходу для запобігання фактично вчинення інших кримінальних правопорушень в майбутньому у даному випадку, є голослівними, тому також не заслуговують на увагу.
Інші доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, зокрема, про можливі наміри підозрюваного в будь-який спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, не можуть розцінюватись як підстави для утримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки за відсутності доведеності всіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 194 КПК України, в даному кримінальному провадженні значення не мають.
Таким чином, за недоведеності підстав застосування запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, слідчий суддя правильно відмовив у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Частина 2 статті 194 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Частина 3 та 4 статті 194 КПК України, допускають застосування запобіжного заходу, але за обов`язкового доведення обставини, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 194 цього Кодексу.
Виходячи з положень ст. 194 КПК України, запобіжний захід не може бути застосований без наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є безпідставним, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому на думку колегії суддів висновок слідчого судді про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.
На даний час законних підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не доведено необхідності застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 28.09.2023 - без змін.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційнускаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2023 щодо ОСОБА_8 ,-без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді