Справа № 390/1142/19
Провадження № 1-кп/390/162/23
УХВАЛА

"19" грудня 2023 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000369 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоолександрівка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.11.2022 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.297 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.297 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила усне клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 днів, яке вона обґрунтувала наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики, заявлені прокурором, не підтверджені належними доказами, тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримав свого захисника.

Представник потерпілої сторони Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить проводити розгляд справи без його участі.

Представник потерпілого ПАТ «Кіровоградобленерго» - ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши думку учасників процесу щодо заявлених клопотань, зваживши їх доводи, суд приходить до наступних висновків.

17.05.2022 Кропивницьким апеляційним судом під час скасування вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2022 відносно ОСОБА_5 , останньому обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 24.10.2023, строк дії якого закінчується 22.12.2023.

Згідно вимог ч.1, ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи усне клопотання прокурора, суд, враховує, що згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що продовжують існувати.

Згідно п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5, ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім цього, з правових позицій Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими ним справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», вбачається, зокрема те, що відповідно до п.3 ст.5 Конвенції по закінченню деякого часу сама тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження обвинуваченому дії раніше обраного запобіжного заходу, суд враховує особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, отже має соціальні зв`язки, що підтверджується документами, наявними в кримінальному провадженні.

Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою - більше одного року, та за цей час по справі допитаний лише один свідок.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначенй підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор неодноразово заявляючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 посилається на одні і ті самі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, також прокурором не викладено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.

З огляду на ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є, в тому числі, забезпечення балансу між правами і інтересами окремої особи (обвинуваченого) та суспільними інтересами (захист особи суспільства і держави), а також застосування належної правової процедури.

Також суд враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Отже, на даному етапі, обмеження прав особи, що має процесуальний статус обвинуваченого, обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде сприяти досягненню дієвості кримінального провадження, і не становить надмірного втручання у права і свободи обвинуваченого, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у сукупності з ризиками кримінального провадження. Суд виходить з того, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, зважаючи особу обвинуваченого, не становить непропорційного порушення його прав, а отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження.

Таким чином, дотримуючись принципів, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, суд вважає можливим змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт за місцем його фактичного проживання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження цілком спроможний на даний час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.177, 181, 194, 331, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні усного клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк 60 діб, з 10.00 год. 19.12.2024 до 10.00 год. 17.02.2024.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити негайно з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 17.02.2024 наступні обов`язки:

1) не залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) прибувати до суду за першою вимогою;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_2 , - з метою контролю за його поведінкою.

Роз`яснити обвинуваченому, що працівники поліції мають право з`являтись у його житло з метою контролю за його поведінкою і отримання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього судом зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків покласти на відділення поліції № 2 (м. Кропивницький) Кропивницький РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Строк дії ухвали визначити до 17.02.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику відділення поліції № 2 (м. Кропивницький) Кропивницький РУП ГУНП в Кіровоградській області, для виконання.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 11.00 год. 01.02.2024, для виклику свідків.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено о 12.30 год 22.12.2023.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1