ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000640 від 01.12.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бендери, Республіки Молдова, громадянки Республіки Молдова, з середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судимостей не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 01 грудня 2023 року, перебуваючи в ранковий час, більш точний не встановлений, в салоні маршрутного таксі №232, яке здійснювало рух по вулиці Балківська в місті Одесі, побачила в правій кишені пасажира громадського транспорту ОСОБА_5 мобільний телефон, та, достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, на території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, який неодноразово продовжено, діяв на момент скоєння злочину та до наявного часу, приблизно о 08 годині 28 хвилин, маючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та її злочинні дії залишаться непомітними для оточуючих, коли маршрутне таксі проїжджало неподалік будинку № 57 по вулиці Балківська в місті Одесі, більш точного місця не встановлено, витягнула з правої кишені куртки ОСОБА_5 мобільний телефон торгової марки «Viva» моделі «V2120», в корпусі синього кольору, вартістю 4000 гривень, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в прозорому чохлі, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, та в якому знаходились сім картка оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.

В подальшому, ОСОБА_4 покинула місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток в розмірі 4000 гривень.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнала повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялась, зазначивши, що на даний час вона зробила для себе позитивні висновки та вирішила припинити злочинну діяльність.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, враховуючи думки сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі потерпілого в судовому розгляді, вважав за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілого ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , доказів, що стосуються особи обвинуваченої та документів, що підтверджують процесуальні витрати і заходи забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 дала суду показання, що дійсно вона завідома знаючи, що на території України введено воєнний стан та його дію, 01 грудня 2023 року, приблизно о 08 годині 28 хвилин, перебуваючи в салоні маршрутного таксі №232, яке здійснювало рух по вулиці Балківська в місті Одесі, побачила в правій кишені пасажира громадського транспорту ОСОБА_5 мобільний телефон, та викрала його. Потім вона вийшла з маршрутки, але була затримана поліцейськими, які вилучили у неї викрадений телефон. Телефон вона викрала щоб при власними та використовувати у власних цілях. З оцінкою викраденого телефона, що вказана в обвинувальному акті вона повністю згодна.

Таким чином, допитавши обвинувачену, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні нею злочину, та кваліфікує її дії за ч.4 ст.185 КК України, викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний корисливий злочин проти власності, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 має постійні місце реєстрації та проживання, дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, судимостей не має.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для її виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винній.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, усвідомлення останньою протиправності своєї злочинної поведінки, її позитивну поведінку після вчинення злочину, щире каяття, дані про особу винної, те, що вона заявила суду, що зробила для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Серед цього суд враховує, що викрадене майно повернуто потерпілому і він не заявляв будь-яких претензій до обвинуваченої. За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та існування ризику, в разі апеляційного оскарження вироку, неявки обвинуваченої до суду за першою вимогою, або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладеними ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 04.12.2023 року обов`язками щодо обвинувачуваної ОСОБА_4 залишити без змін.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 11.12.2023 року, суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, а саме мобільний телефон торгової марки «Viva» моделі «Y15s», в корпусі синього кольору, в прозорому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому влаштована сім картка оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номерам: НОМЕР_3 - слід залишити у потерпілого ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року у виді цілодобового домашнього арешту з покладеними на неї обов`язками залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон торгової марки «Viva» моделі «Y15s», в корпусі синього кольору, в прозорому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому влаштована сім картка оператора мобільного зв?язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_3 , - залишити у потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

25.01.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/23619/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/683/24

Головуючий суддя - ОСОБА_1