ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 ,, ОСОБА_9

законного представника

потерпілого ОСОБА_10

представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000186 від 17.10.2022 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_13 в інтересах цивільного відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із повною середньою освітою, студента, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

ЄУНСС: 718/1279/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_14

НП: 11-кп/822/412/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , ПАТ «Просто-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди в розмірі по 200 000 гривень кожному та матеріальної шкоди в розмірі 61 511 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Просто-страхування» - на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрати, пов`язані із похованням ОСОБА_15 та спорудження надгробного пам`ятника, в розмірі 80 400 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_6 , ПАТ «Просто-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_16 відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000 (шістдесят) гривень

Стягнуто з ПАТ «Просто-страхування» - на користь ОСОБА_16 витрати на лікування та транспортування до лікувального закладу в розмірі 12 016 гривень 73 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку районного суду, 17 жовтня 2022 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби по вул. Л. Українки в с. Шипинці Чернівецького району Чернівецької області, яка не освітлювалась електроосвітленням, зі сторони м. Снятин в напрямку м. Чернівці, на швидкості не менше 62,7 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту - 50 км/год.

Наближаючись до будинку № 19 вказаної вулиці, водій ОСОБА_6 , не врахувавши дорожньої обстановки, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме автомобіль марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_17 , який знаходився нерухомим в межах смуги руху в напрямку м. Чернівці із ввімкненим покажчиком лівого повороту, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, не застосувавши гальмування, продовжив рух та допустив зіткнення із задньою частиною вказаного автомобіля в межах своєї смуги руху, в результаті чого, автомобіль марки «ВАЗ-21013», номерний знак НОМЕР_2 почав рухатись в некерованому стані, виїхавши на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із передньою частиною вантажного автомобіля марки «Volvo», номерний знак НОМЕР_3 , реєстрації Республіки Румунії, із напівпричепом марки «Schwarzmuller Spa-3e», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_18 , що рухався зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Снятин.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля марки «ВАЗ-21063»:

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком СМЕ № 845мд від 09.12.2022, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатовідламкового мультифокального перелому крила правої клубової кістки зі зміщенням відламків та лінійних переломів дужок тіла 5-го поперекового хребця (L5) обабіч з незначним зміщенням відламків правої дужки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком СМЕ № 802мд від 05.01.2023, спричинено тілесні ушкодження у виді: забійної рани в ділянці голови, струсу головного мозку та контузії латеральних виростків стегнової та великогомілкової кісток з ушкодженням заднього рогу медіального меніску (Stoller III), синовіту та супрапателяного бурситу лівого колінного суглоба, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

- ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинено тілесні ушкодження у виді крововиливу у м?які тканини волосяної частини голови збоку внутрішньої поверхні у скронево-потиличній ділянці зліва, лінійного перелому кісток основи та склепіння черепа, субарахноїдального крововиливу на конвекситальних поверхнях лівої та правої півкуль головного мозку з переходом на їх міжпівкульну та базальну поверхні, забою речовини головного мозку у скронево-потиличних ділянках правої та лівої півкулі, які відповідно до висновку СМЕ № 765 від 16.11.2022, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпечні для життя» та знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_15 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 о 17.55 год., від набряку та набухання речовини головного мозку, який розвинувся як ускладнення закритого перелому кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв внаслідок порушення та невиконання вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, що безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які вимагають від водія: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_13 в інтересах цивільного відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування».

Захисник ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі не оспорює обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , однак вважає, що призначене районним судом покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, є надмірно суворим.

Вважає, що районний суд при призначенні покарання не врахував всі обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди потерпілій стороні, відсутність претензій морального та матеріального характеру з боку потерпілої сторони.

Стверджує, що районний суд недостатньою мірою врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та навчання де позитивно характеризується, є особою молодого віку, публічно просив вибачення у потерпілої, відшкодував заподіяні збитки, в подальшому буде підтримувати потерпілих та відшкодовувати шкоду.

Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 дуже шкодує про вчинене, в наслідок його дій сім`я залишилась на межі бідності через його лікування та лікування потерпілих, однак перебуваючи на волі він зможе заробляти кошти та відшкодовувати шкоду потерпілим.

На думку захисника покарання із застосуванням ст. 69, 75 КК України буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним інших злочинів.

Просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах ПАТ «ПРОСТО-страхування» в поданій апеляційній скарзі не погоджується із оскаржуваним вироком в частині цивільного позову ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ПАТ «ПРОСТО-страхування».

Вважає, що районним судом безпідставно стягнуто з ПАТ «ПРОСТО-страхування» витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 80 400 грн.

Зазначає, що на обґрунтування позовних вимог в частині витрат на поховання, в тому числі встановлення надгробного пам`ятника, позивачами було надано до суду копію рахунку-фактури від 07.06.2023 року на 75 000 грн.

При цьому жодних відомостей, які б підтверджували сплату коштів по даному рахунку в матеріалах справи немає.

Крім того, районним судом безпідставно стягнуто з ПАТ «ПРОСТО-страхування» 80 400 грн. в той час як фактичні витрати згідно рахунку-фактури від 07.06.2023 року становлять 75 000 грн.

Просить оскаржуваний вирок в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ПАТ «ПРОСТО-страхування» щодо стягнення витрат на поховання втому числі встановлення надгробного пам`ятника, скасувати повністю та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану захистом апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а апеляційну скаргу представника ПАТ «ПРОСТО-страхування» залишити без задоволення, думку прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника потерпілого ОСОБА_10 , представників потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Оскільки, апелянтами не оспорюється обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , тому колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційних скаргах.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо надмірної суворості призначеного покарання, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст. 66, 67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Районний суд при винесенні вироку, зазначених вимог закону дотримався повністю.

Призначаючи покарання районний суд належним чином врахував наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, тяжкість вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого.

Зокрема, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, районний суд врахував: визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання районним судом встановлено не було.

Враховано і тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Районний суд також надав належну оцінку особі обвинуваченого, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, раніше не судимий, вину визнав та щиро розкаявся, є особою молодого.

Врахувавши всі вказані обставини, районний суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в наближеній до мінімальної межі санкції інкримінованому йому злочину.

З таким покаранням погоджується і колегія апеляційного суду.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст.ст. 69,75 КК України посилаючись на характеризуючі дані обвинуваченого та відшкодування завданої шкоди.

Вимогами ст. 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що ч.1 ст. 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину»

На переконання апеляційного суду зазначені в апеляційній скарзі обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Викладені в апеляційних скаргах обставини були належним чином враховані районним судом, слугували підставою для призначення наближеного до мінімального покарання за санкцією інкримінованої обвинуваченому ОСОБА_6 статті, а тому не можуть слугувати підставою для пом`якшення покарання в апеляційній інстанції.

Дані про особу обвинуваченого на які посилається захист, а також наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, були належним чином взяті до уваги районним судом при призначені покарання, та не є підставою для його пом`якшення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім визначених у цій нормі випадків, при призначенні покарання у виді, серед інших, позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, рішення суду для звільнення особи від відбування покарання є не обов`язком суду, а його правом, в тому разі коли суд встановить безумовні підстави того, що виправлення особи можливе без ізоляції її від суспільства, що обвинувачений може стати на шлях виправлення не будучи позбавленим волі.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , як на підстави застосування ст. 75 КК України посилається на та відомості, які вже були враховано судом першої інстанції під час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК.

Бажання обвинуваченого ОСОБА_6 заробляти кошти на утримання свої сім`ї та відшкодування шкоди потерпілим, на яке посилається сторона захисту, не свідчить про можливість виправлення особи без відбування реального покарання.

Апеляційний суд звертає увагу і на позицію потерпілих, які просили суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_6 , та на заподіяння ним невідворотних наслідків у виді смерті ОСОБА_15 , та тілесних ушкоджень середньої важкості потерпілим ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

На думку колегії суддів, покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі із позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, сукупність злочинів, апеляційний суд погоджується із обраним районним судомо видом і розміром покарання.

Що стосується апеляційних вимог захисника ОСОБА_13 в інтересах цивільного відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» щодо недоведеності витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, а також щодо невірно розрахованої суми таких витрат, апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

У випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.

У поданій в інтересах ПАТ «ПРОСТО-страхування» апеляційній скарзі ідеться про те, що заявниками не підтверджено оплати коштів на спорудження надгробного пам`ятника.

Разом з тим, згідно рахунку-фактури від 07.06.2023 року ОСОБА_8 було сплачено 75 000 грн. за спорудження пам`ятника, а саме за: гранітні заготовки, точені деталі, фото (порцеляна), ручні роботи та художні роботи (т.4 а.с 157).

При цьому на самому рахунку є відомості щодо оплати 75 000 грн., оригінал даного рахунку було надано під час апеляційного перегляду, а тому доводи представника ПАТ «ПРОСТО-страхування» щодо відсутності доказів оплати за спорудження надгробного пам`ятника, є безпідставними.

Переглядаючи твердження представника ПАТ «ПРОСТО-страхування» щодо безпідставного визначення максимальної суми відшкодування, слід зазначити наступне.

Згідно п. 27.4 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 1 жовтня 6700 грн., відповідно максимальний розмір відшкодування дорівняє 80400 грн.

При цьому представник ПАТ «ПРОСТО-страхування» помилково вказує, що відшкодуванню полягають тільки кошти на спорудження надгробного пам`ятнику.

У матеріалах справи є накладні, які підтверджують витрати на поховання, а саме: накладна № 26 від 25 жовтня 2022 року на суму 7000 грн., накладна №11 від 25 жовтня 2022 року на 8650 грн., накладна №37 від 26 жовтня на 5936 грн. та товарний чек №1551 від 25 жовтня 2022 року, які в сумі становлять 26086 грн. (т. 4 а.с. 73-76).

Враховуючи викладене понесеними витратами на поховання та спорудження надгробного пам`ятника є 101086 грн. (75000 + 26086), однак враховуючи законодавче обмеження в 80400 грн., районний суд вірно стягнув із ПАТ «ПРОСТО-страхування» саме 80400 грн. на відшкодування зазначених витрат.

Рішення районного суду в частині стягнення з ПАТ «Просто-страхування» на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрат, пов`язаних із похованням ОСОБА_15 та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 80 400 грн. є законним та обґрунтованим.

Враховуючи те, що доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_13 в інтересах цивільного відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування», не дають підстав для змінення чи скасування оскаржуваного рішення - оскаржуване рішення слід залишити без змін, а подані апеляційні скарги без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_13 в інтересах цивільного відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» залишити без задоволення, а вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

16.11.2023 року

(дата засвідчення копії)