ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2553/23

Провадження № 11-кп/4820/229/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2023 року за № 0001590 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, за його апеляційною скаргою на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабова Буда Шепетівського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня прибуття засудженого до виправного центру та постановки його на облік.

До дня вступу вироку у законну силу ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За вироком суду, 14 серпня 2023 року, близько 18 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, під час словесної суперечки зі своєю дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв рішення про спричинення їй тілесних ушкоджень.

Тоді ж, ОСОБА_6 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , але не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків, а саме смерті потерпілої, хоча повинен був і міг її передбачити, не маючи на меті вирішити конфлікт мирним шляхом, долонею правої руки наніс не менше двох умисних ударів в ділянку лівої частини голови та обличчя ОСОБА_8 . Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, не передбачаючи їх суспільно-небезпечних наслідків, з прикладанням сили, умисно штовхнув своїми руками ОСОБА_9 в ділянку грудної клітки, внаслідок чого остання, втративши рівновагу, впала з висоти власного зросту на тверде ґрунтово-щебеневе покриття та вдарилася правою потиличною частиною голови.

Внаслідок удару головою об тверде ґрунтово-щебеневе покриття ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із здавленням головного мозку крововиливом під тверду мозкову оболонку правої півкулі, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 о 11 год. 15 хв. у реанімаційному відділення КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова Славутської міської ради» померла.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку, з підшкірною гематомою потиличної ділянки голови справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за кваліфікуючим критерієм небезпеки для життя в клінічному перебігу, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Інші ушкодження на тілі ОСОБА_8 у вигляді: синця лівої вушної раковини; синця повік лівого ока, синця лівої бокової поверхні спинки носа; синця нижньої повіки справа, множинні синці тулуба, кінцівок: чотири синці передньої поверхні грудей у верхній третині зліва, два синці передньої поверхні грудей у верхній третині справа; синця передньої поверхні грудей в нижній третині справа; синця передньої поверхні грудей в нижній третині зліва; три синці по верхній, зовнішній та передній поверхні правого плечового суглоба; синця передньої поверхні правого плеча в середній третині; синця задньої поверхні правого передпліччя в нижній третині; синця тильної поверхні правої кисті; п`ять синців передньо-зовнішньої поверхні лівого плеча; вісім синців передньо-зовнішньої поверхні правого стегна у верхній та середній третинах; сім синців передньо-зовнішньої поверхні лівого стегна круглої форми; синця лівої лопаточної ділянки спини, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, мають ознаки легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

Не погоджуючись із вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Славутського міськрайоного суду Хмельницької області в частині призначеного покарання змінити, призначивши йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Посилається на те, що покарання є надто суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, не взяв до уваги пом`якшуючі обставини, зокрема: його щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просив обвинуваченого суворо не карати.

Посилається на те, що слідчий та прокурор не роз`яснили йому та потерпілому ОСОБА_7 право на укладення угоди про примирення з потерпілим, чим порушили його права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_7 , який поклався на розсуд суду, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 119 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цього колегією суддів не перевіряються.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 119 КК України, визнав повністю. Зазначеним діям суд дав правильну правову оцінку та вмотивовано кваліфікував його дії за вказаною статтею.

Апеляційна скарга стосується призначеного обвинуваченому покарання, тому вирок суду переглядається лише у вказаній частині.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Наведених вимог суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді 3 років обмеження волі.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, є нетяжким.

Обвинувачений ОСОБА_6 характеризується за місцем проживання позитивно, скарг щодо його поведінки від сусідів не надходило, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та невропатолога не перебуває, інвалідності не має. Однак вироком Славутського міськрйонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2022 року був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України за скоєння умисного легкого тілесного ушкодження щодо ОСОБА_8 . Судимість погашена. Також, неодноразово від ОСОБА_8 надходили звернення до поліції про вчинення відносно неї ОСОБА_6 домашнього насильства.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо дружини.

Згідно досудової доповіді органу пробації щодо ОСОБА_6 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Разом з тим, суд першої інстанції врахував також ті обставини, що в результаті вчинених протиправних дій обвинуваченого настали непоправні наслідки у вигляді смерті його дружини, а також врахував позицію потерпілого, який просив не призначати суворе покарання ОСОБА_6 , оскільки негативно характеризував потерпілу, яка вела аморальний спосіб життя.

З урахуванням викладеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України, у виді обмеження волі.

Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про відсутність підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд не взяв до уваги пом`якшуючі покарання обставини, зокрема: його щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просив обвинуваченого суворо не карати, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки, такі обставини були в повній мірі враховані місцевим судом під час призначення йому покарання, що підтверджується змістом мотивувальної частини вироку.

Посилання ОСОБА_6 на те, що слідчий та прокурор не роз`яснили йому та потерпілому ОСОБА_7 право на укладення угоди про примирення з потерпілим, чим порушили його права, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були вручені пам`ятки про їх права та обов`язки, як підозрюваного та потерпілого відповідно, з якими останні ознайомились в повній мірі та підписали особисто. З змісту пам`яток вбачається, що їм було роз`яснено право на примирення та укладення угоди про примирення, проте жодних клопотань про укладення такої угоди матеріали справи не містять (а.с. 134-135, 146 т. 1)

Тому, місцевий суд не допустив будь-яких порушень прав обвинуваченого та потерпілого.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3