Справа № 635/9435/23
Провадження № 1-в/635/340/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4

засуджений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений за вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року, який залишено без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2021 року за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою та просить про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, визначеного вироком суду. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що її брат ОСОБА_5 засуджений за вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року та відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Вважала за доцільне застосування до ОСОБА_5 ст. 81 КК України. Крім того, зазначила, що вона є ФО-П та може надати брату роботу та місце проживання.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, в заяві вказала про розгляд справи без її участі.

ОСОБА_5 в режимі відеоконференції в судовому засіданні підтримав вимоги про застосування до нього ст. 81 КК України та пояснив, що до нього раніше не застосовувалась вказана стаття, витрати відшкодував, сумлінно виконує обов`язки, що передбачені установою виконання покарань, питання щодо працевлаштування не залежить він нього. Також зазначив, що його сестра є фізичною особою підприємцем і наддасть йому можливість працювати і він зможе допомагати дочці, яка перебуває зараз за кордоном.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в режимі відеоконференції в судовому засіданні заперечував проти застосування до ОСОБА_6 ст. 81 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення і не довів своє поведінкою та ставленням до праці можливість застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, характеризується посередньо.

Прокурор в судовому засіданні проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. Так, ОСОБА_6 практично не працював, спричинена шкоду добровільно не відшкодував.

Суд, заслухавши прокурора, представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_5 , встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Георгієвка Курдайського району Джамбульської області Казахстану, громадянин України, має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, раніше засуджений за вироком Обухівського районного суду Київської області від 01 квітня 2014 року за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06 червня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»; вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 24 квітня 2015 року за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 19 березня 2020 року за відбуттям строку покарання; вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Початок строку покарання 21 січня 2021 року. Кінець строку покарання 02 квітня 2025 року.

За даними характеристики на засудженого, з 09 жовтня 2020 року ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі, під час тримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався негативно, порушував вимоги режиму тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності два рази: 13 лютого 2021 року та 04 січня 2022 року, заохочень не мав.

З 04 травня 2022 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має; заохочувався три рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; на виробництві установи не працевлаштований, залучається до виконання ремонтно-будівельних робіт в установі та робіт з благоустрою установи; до виконання робіт ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу.

За даними довідок про заробітну плату та працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , останній у період з серпня 2021 року до липня 2023 року не працевлаштований та заробітну плату не отримував, працював у період з липня 2023 року до вересня 2023 року у майстерні зі збирання прищіпок.

25 жовтня 2023 року за результатами розгляду питання щодо можливого застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України, комісією установи виконання покарання прийнято рішення відмовити в такому застосуванні, як особі яка не довела свого виправлення.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом вказаного кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, характеризується посередньо, раніше засуджений, за час відбування покарання не мав жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та заохочувався адміністрацією установи лише за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; не працевлаштований, порушував режим тримання та має два стягнення, за характеристикою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється, як середній, тому вказані обставини не є цілком переконливим для суду, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відсутні передбачені ст. 81 КК України підстави для застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та суд відмовляє в задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення. Доводи ОСОБА_6 , що він не працевлаштований не за власної вини, суд розцінює критично і не приймає до уваги, оскільки будь яких даних, що засуджений ініціював питання працевлаштування і йому відмовили, суду не надано.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1