ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/508/23 Справа № 694/2287/23 Категорія: ст.171 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2023 року про відмову старшому слідчому СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області в задоволенні клопотання про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001263 від 23.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене 22.09.2023 року майно, а саме:

автомобіль марки ГАЗ моделі 53-12, тип ТЗ бортовий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , фактичним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_2 ;

деревину дров`яну НП породи дуб і ясен в кількості 4,7 м3, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна.

Визначити місце зберігання речових доказів територію СПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2023 року у задоволенні клопотання про накладення арешту відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні. Крім того, вказане у клопотанні майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки органом досудового слідства не надано і в клопотанні не обґрунтовано належними та допустимими доказами, що дані колоди дерев є причетними до скоєння злочину.

Водночас, під час розгляду клопотання, слідчий суддя врахував наданий суду лист ДП «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр» Державного агентства лісових ресурсів України від 26.09.2023 № 07-11-2/632 згідно якого мав місце збій в роботі програми ЕОД під час видачі ТТН-ліс серія ЮВА № 700685 та що у дійсності було оформлено документ реалізації із відповідним друком ТТН № ЮВА 700682. Відтак вказана деревина була набута у визначений законом спосіб, має всі документи, які підтверджують її походження, обробку та транспортування. В свою чергу слідчий не надав суду доказів щодо недійсності документів, згідно яких була придбана деревина.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді від 28.09.2023 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого про арешт майна в рамках вищевказаного кримінального провадження.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що наведене в клопотанні майно автомобіль та деревина являються тимчасово вилученим майном, які є предметом та знаряддям вчинення злочину, у встановленому порядку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, тому згідно до ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт. На даний час виникла необхідність у встановленні законності купівлі та перевезенні деревини, яку було виявлено та вилучено 22.09.2023 в ході проведення огляду території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , направленні відповідних запитів лісовим господарствам з метою перевірки деревини, яку було видано відповідно до ТТН-ліс серія ЮВА № 700685 та встановленні даних у ДП «ЛІАЦ» чи мав місце збій в роботі програми ЕОД під час видачі ТТН-ліс серія ЮВА № 700685, а також у встановленні та допиті всіх можливих свідків події.

Скаржник вважає, що лист ДП «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр» Державного агентства лісових ресурсів України від 26.09.2023 № 07-11-2/632 був наданий особою зацікавленою у відмові в задоволенні клопотання, природа походження та достовірність відомостей в ньому не були ніким перевірені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та не містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2023 до Звенигородського РВП по лінії 102 надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що в смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області на вул. Небесної Сотні було зупинено автомобіль марки ГАЗ д.н. НОМЕР_1 , який перевозив деревину з документами, що не відповідають дійсності. Виїздом СОГ на місце та проведеним оглядом встановлено, що водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вантажному автомобілі марки ГАЗ д.н. НОМЕР_1 типу бортовий, перевозив деревину дров`яну НП (дуб) 2.35 м3 та деревину дров`яну НП (ясен) 2.35 м3, в загальній кількості 4,7 м3 з ТТН-ліс, яка не відповідає дійсності (ТТН-ліс серії ЮВА № 700682 від 22.09.2023).

На підставі ст. 214 КПК України вказана подія 23.09.2023 старшим слідчим СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаські області капітаном поліції ОСОБА_8 внесена до ЄРДР за №0001263.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 246 КК України, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

22.09.2023 в ході проведення огляду, а саме узбіччя автодороги сполученням с. Медвин Білоцерківського району Київської області навпроти АЗС «Веста», що по вул. О. Василенка, 147 було проведено візуальний огляд автомобіля марки ГАЗ моделі 53-12, тип ТЗ бортовий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові якого, на момент огляду деревина була відсутня. На момент огляду також оглянуто пред`явлену учасником огляду ОСОБА_10 ТТН-ліс серії ЮВА № 700685 від 22.09.2023 на відпуск деревини НП породи ясен та дуб (колоди довжиною 1 м) загальним об`ємом 4.7 м3. По закінченню огляду автомобіль та ТТН-ліс серії ЮВА №700685 від 22.09.2023 було вилучено.

Згідно пояснень ОСОБА_10 , під час відпуску деревини 22.09.2023, ТТН-ліс серії ЮВА № 700682 від 22.09.2023, яку йому було видано з помилково зазначеним номером, у зв`язку із збоєм системи. Дану помилково видану ТТН-ліс він спалив. Деревину дров`яну НП породи дуб та ясен об`ємом 4.7 м3 він відвіз та вивантажив особі замовнику деревини на відповідну адресу в смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області. Також останній пояснив, що власником автомобіля марки ГАЗ моделі 53-12, тип ТЗ бортовий, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_9 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , який був його вітчимом та помер у 2018 році.

У подальшому, 22.09.2023 в ході огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено деревину дров`яну породи дуб та ясен (частина пиляних колод та частина довжиною 1 м), яку залишено на відповідальне зберігання ОСОБА_12 .

Вилучені вищевказані предмети постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

23.09.2023 слідчим було надано в порядку ст. 40 КПК України доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих дій, встановлення свідків правопорушення.

У даному випадку автомобіль марки ГАЗ моделі 53-12, тип ТЗ бортовий, реєстраційний номер НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення злочину; деревина дров`яна НП породи дуб і ясен в кількості 4,7 м3 є предметами вчинення кримінального правопорушення злочину.

Відповідно до свідоцтва про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_2 виданого Київським МРЕВ 31.07.1997 власником автомобіля марки ГАЗ моделі 53-12, тип ТЗ бортовий, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_9 , адреса проживання: АДРЕСА_1 . Фактичним володільцем та користувачем вказаного автомобіля є ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_2 .

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вилучене зазначене майно та предмети являються тимчасово вилученим майном, які є предметом та знаряддям вчинення злочину, у встановленому порядку визнані речовими доказами у провадженні, тому згідно ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт. На даний час виникла необхідність у встановленні законності купівлі та перевезення деревини, яку було виявлено та вилучено 22.09.2023 в ході проведення огляду, а саме території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , направленні відповідних запитів лісовим господарствам з метою перевірки деревини, яку було видано відповідно до ТТН-ліс серії ЮВА №700685 та встановленні даних у ДП «ЛІАЦ» чи мав місце збій в роботі програми ЕОД під час видачі ТТН-ліс серії ЮВА №700685, а також у встановленні та допиті всіх можливих свідків події. У зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вище зазначене тимчасово вилучене майно з метою його збереження та не допущення його знищення, що може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та встановленні істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні.

Тому слідчий суддя прийшла до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вказане у клопотанні майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки органом досудового слідства не надано і в клопотанні не обґрунтовано належними та допустимими доказами, що дані колоди дерев є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді обґрунтована та належним чином мотивована і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора, не має.

Керуючись ст.ст. 171, 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про арешт майна - залишити без змін

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4