12.01.2024
Справа № 331/2/24
Провадження № 1-кс/331/98/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 17.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором, у кримінальному провадженні №0000133 від 17.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,про арешт майна.

У вказаному клопотанні старший слідчий просив накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку автомобіля «BMW» модель «320» д.н.з. НОМЕР_1 :

1. Мобільний телефон Iphone imei: НОМЕР_2 з сім-карткою ТОВ «лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 .

2. Банківська картка НОМЕР_4

3. Тримач для сім-картки № НОМЕР_5

Всі вилучені речі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання вмотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області у складі слідчої групи здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000133 від 17.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами громадян України під приводом працевлаштування за кордоном.

В обгрунтування своїх вимог у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інші невстановлені учасники злочинної групи, з відома ОСОБА_4 , 28.10.2023 та 30.10.2023 згідно відведених ролей, діючи умисно, з корисливих намірів, направлених на досягнення єдиної мети злочинної групи, заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 в розмірі 8000 грн., які вона будучи введеною в оману, перерахувала на банківські картки, обготівкування з якої відбувалось під керівництвом ОСОБА_4 на території м. Запоріжжя. Отже, своїми злочинними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та інші невстановлені особи заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 в розмірі 8000 грн, якими розпорядились на власний розсуд, чим завдали останній майнової шкоди на вищевказану суму.

Враховуючи викладене, 08.01.2024, на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук автомобіля «BMW» модель «320» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було вилучено:

1. Мобільний телефон Iphone imei: НОМЕР_2 з сім-карткою ТОВ «лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 .

2. Банківська картка НОМЕР_4

3. Тримач для сім-картки № НОМЕР_5

Всі вилучені речі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У клопотанні зазначено, що з урахуванням того, що досудове розслідування здійснюється за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у якому досліджуються обставини щодо шахрайських дій групи осіб, вилучене під час проведення обшуку майно є об`єктом кримінально-протиправних дій та є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження доказів вчинення кримінального правопорушення, повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, збору доказів злочинної діяльності правопорушника та подальшого доказування вищевикладених фактів, виникла необхідність в арешті вилученого під час проведення обшуку майна.

Як зазначає у своєму клопотанні слідчий, незастосування заборони володіння, користування та розпорядження вилученим майном, призведене до втрати речових доказів.

Прокурором ОСОБА_8 надано до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив його задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання володілець майна ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 не з`явилися, однак захисником подано д суду заяву, в якій зазначено про розгляд справи без їх участі, просила розглянути клопотання на розсуд суду.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, ознайомившись із поданими заявами, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР під № 0000133 від 17.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами громадян України під приводом працевлаштування за кордоном.

З наданого до клопотання копії протоколу обшуку від 08.01.2024 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04.01.2024, вбачається, що під час проведення обшуку транспортного засобу марки «BMW» моделі «320» чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належить ОСОБА_11 , було виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон Iphone imei: НОМЕР_2 з сім-карткою ТОВ «лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 .

2. Банківська картка НОМЕР_4

3. Тримач для сім-картки № НОМЕР_5

Всі вилучені речі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії постанови про долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.01.2024, всі речі та документи, які були вилучені під час проведення обшуку автомобіля марки «BMW» моделі «320» чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

.

Так, згідно ч.2 с.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3ст.170 КПК України передбачає, що випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя враховує згідно ч.2 ст. 173 КПК України :

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою його подальшого збереження, недопущення приховування, пошкодження, знищення, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності ті інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, наданих до клопотання, вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, оскільки вказані предмети містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмет, що використовувався як знаряддя вчиненого кримінального правопорушення та предмет, який був об`єктом кримінально-протиправних дій, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, тому із метою забезпечення збереження даних речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення на них має бути накладений арешт. Розумність та співрозмірність обмеження права власності, яке матиме місце при накладенні арешту на дане майно, відповідає завданням кримінального провадження і не матиме негативних наслідків для його власника.

На підставі викладеного, керуючисьст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 17.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яке було вилучене в ході проведення обшуку автомобіля «BMW» модель «320» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на:

1. Мобільний телефон Iphone imei: НОМЕР_2 з сім-карткою ТОВ «лайфселл» з маркуванням НОМЕР_3 .

2. Банківська картка НОМЕР_4

3. Тримач для сім-картки № НОМЕР_5

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1