УХВАЛА

27 листопада 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне об`єднані кримінальні провадження №0000042 від 08.06.2022 року та №0001801 від 16.06.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки такий закінчується 30 листопада 2023 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України залишились незмінними. В обгрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 усвідомлюючи відповідальність за вчинені ним тяжкі злочини, може переховуватись від органів досудового розслідування, змінити місце проживання, вчасно не з`являтися на виклики суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 об`єктивно обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у вигляді безальтернативного позбавлення волі, а тому може незаконно впливати на свідків та потерпілого, а саме чинити фізичний, психологічний тиск, заради зміни чи відмови від показань, з метою зменшення чи ухилення від відповідальності. Тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобігти переховуванню від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання вищевказаним ризикам.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, зазначивши, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим та безпідставним. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, намірів ухилятися від суду, впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати встановленню істини по справі не має, а тому підстави для продовження строку тримання під вартою відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

В силу ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий. Виходячи з викладеного, є підстави вважати реальним та обґрунтованим існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 , відносно якого стороною захисту не надано суду доказів наявності сталих соціальних зв`язків, офіційного місця роботи, перебуваючи на волі, може ухилятись від явки до суду та/або у протиправний спосіб вплинути на учасників процесу, котрі не допитані у суді, у зв`язку з чим суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, не є достатнім для запобігання встановленим ст. 177 КПК України ризикам. Тому, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, є необхідним продовжити до обвинуваченого запобіжний захід тримання під вартою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, із застосуванням насильства, тому суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає йому запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177-179, 183, 194, 199, 331, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто з 27 листопада 2023 року по 25 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 25 січня 2024 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1