490/335/24 22.01.2024
н/п 1-кс/490/434/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/335/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурханівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

Так, 16.01.2024 близько 09:50 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи вантажним автомобілем марки «MAN TGA 26.440», реєстраційний номер НОМЕР_1 у з`єднанні зі спеціалізованим причепом «KOEGEL SN24», реєстраційний номер НОМЕР_2 рухався по год. по автодорозі Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в напрямку від м. Южноукраїнська до м. Первомайська.

В цей же час у зустрічному для нього напрямку, рухався автомобіль «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Рухаючись в обраному напрямку, на відстані близько 1,7 км. від с. Мигія Первомайського району Миколаївської області, вищевказаної автодороги водій ОСОБА_4 допустив виїзд керованого ним автопоїзда, а саме причепа «KOEGEL SN24», реєстраційний номер НОМЕР_2 на зустрічну смугу руху транспорту, чим злочинно порушив вимоги п. 2.3«б»; 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: рухаючись по проїзній частині автодороги «Н-24», проявив неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінам, хоча зобов`язаний був постійно її контролювати і мав таку можливість, не обрав безпечну швидкість, враховуючи дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного запсобу, в раезультаті чого допустив виїзд автопоїзда, а саме причепа «KOEGEL SN24», реєстраційний номер НОМЕР_2 на зустрічну смугу руху транспорту, де відбулось зіткнення із автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

В результаті ДТП водій ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а малолітній пасажир автомобіля «Renault Master» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження із якими доставлений до медичного закладу.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3«б»; 12.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує їй в разі визнання винним за вироком суду, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування, суду, для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, крім того підозрюваний шляхом умовляння, погроз або в інший спосіб може незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також посилаючись на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, щиро каявся.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на недоведеність ризиків, просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваного та захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

16.01.2024 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст..208 КПК України та 17.01.2024 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, підтверджується даними: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.01.2024 та схемою до нього; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 16.01.2024; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 17.01.2024; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 від 17.01.2024; протоколу допиту малолітнього(неповнолітнього) свідка ОСОБА_8 від 17.01.2024 р., лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_7 №12 від 18.01.2024 р.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про ймовірне вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

При цьому, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який хоча і одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, хоча і не судимий в силу ст.89 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час офіційно не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, враховуючи дані про особу підозрюваного, який має досить міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання разом із родиною, слідчий суддя приходить до висновку, що вказаний ризик є незначним та йому можна запобігти застосуванням запобіжного заходу, що не пов`язаний з триманням під вартою підозрюваного.

При цьому недоведеним є ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, які не знайомі з підозрюваним особисто та проживають у різних з підозрюваним населених пунктах, доказів існування вказаного ризику слідчому судді не надано.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_4 не судимий в силу ст..89 КК України, підозрюється у вчиненні необережного злочину, має сім`ю, неповнолітню дитину, постійне місце проживання, що свідчить про наявність у підозрюваного досить міцних соціальних зв`язків, відносно нього відсутні дані, що своєю неналежною поведінкою він перешкоджав органу досудового розслідування та суду у кримінальному провадженні, яке наразі перебуває в провадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області, та дає підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику.

Тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у кримінальному правопорушенні, сама по собі не є безпосередньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за такого, доводи прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання підозрюваного, який є необхідним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження, запобіганню ризикам, встановленим в ході розгляду клопотання.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали по 17 березня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

- не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання (залежно від стадії кримінального провадження);

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1