Справа № 494/1652/21
Провадження № 1-кп/508/57/23
У Х В А Л А

Іменем України

"10" жовтня 2023 р. Миколаївський районний суд

Одеської області

Головуючого судді ОСОБА_1

Секретаря ОСОБА_2

Прокурора ОСОБА_3 .

Особи, стосовно якої

передбачається застосування

примусових заходів виховного

характеру ОСОБА_4

Законного представника ОСОБА_5

Захисника ОСОБА_6

Представника опіки ОСОБА_7 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Миколаївка клопотання, про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000518 від 01.11.2021 року, відносно малолітнього ( на час вчинення суспільно небезпечного діяння) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онорівка, Березівського району, Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня Розквітівської ЗОШ І-ІІІ ступенів (на час вчинення суспільно небезпечного діяння), студента першого курсу Березівського профтехучилища, раніше примусові заходи виховного характеру не застосовувалися у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2021 року, приблизно о 14:00 годині у ОСОБА_8 , який проходив повз ТОВ «Розквітне-агро», яке розташоване за адресою: вул. Ставкова, 26, с. Розквіт, Березівського району, Одеської області, виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на вказаній території.

На реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 в ході розмови з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував з ним, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на втягнення його у протиправну діяльність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив на нього психологічний вплив, запропонувавши взяти участь у викраденні чужого майна, чим залучив ОСОБА_4 до здійснення крадіжки.

На виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 з ОСОБА_4 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, перелізли через бетонний паркан ТОВ «Розквітне-агро».

Під час перебування на території ТОВ «Розквітне-агро», ОСОБА_8 помітив 30 метрів металевого тросу, вагою 80 кг, який визначили предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 із використанням ОСОБА_4 викрали 30 метрів металевого тросу, вагою 80 кг, який належить ТОВ «Розквітне-агро». Спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду ТОВ «Розквітне-агро» на суму 550 гривень.

Прокурор Березівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру посилаючись на те, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підлягає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у віці 13 років. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК україни кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчиненя злочину виповнилося 16 років. За вчинення злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, які досягли 14-річного віку. Тобто ОСОБА_4 не є суб`єктом указаного злочину, стосовно останнього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, законний представник та захисник в судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора.

Представник потерпілої сторони в судове засідання не з`явився на підставі заяви про розгляд клопотання у його відсутність. Будь-яких претензій не має.

Начальник служби у справах дітей Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора та просила суд застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, законного представник та захисника, представника служби у справах дітей Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, які вважали за можливе застосувати відносно ОСОБА_4 , примусові заходи виховного характеру, приходить до висновку про наявність належних правових підстав для застосування примусових заходів виховного характеру, виходячи з наступного.

Вчинення діяння ОСОБА_4 , підтверджується його показами та матеріалами кримінального провадження.

Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує, що діяння мало місце і вчинене воно саме ОСОБА_4 , і аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими. Достовірним, вони узгоджуються між собою.

Відповідно до вимог ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Вимогами ч. 2 ст. 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Отже, сукупність досліджених під час судового провадження доказів підтверджує, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, мало місце і вчинене воно малолітнім у віці 13 років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме, ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнувши віку, з якого відповідно до ст.22 КК України, може настати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно положень ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

При вирішенні питання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_10 , суд бере до уваги, що ОСОБА_4 на час вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності. Також суд враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, зокрема те, що він проживає та виховується у неповній сім`ї, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також думку його законного представника щодо можливості застосування примусового заходу виховного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_10 , яка приділяє належну увагу вихованню онука та здатна забезпечити позитивний виховний вплив на онука і постійний контроль за його поведінкою. При цьому слід встановити тривалість примусового заходу виховного характеру терміном на один рік.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судових витрат немає.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимогстатті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 498-501 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000518 від 01.11.2021 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онорівка, Березівського району, Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня Розквітівської ЗОШ І-ІІІ ступенів (на час вчинення суспільно небезпечного діяння), студента першого курсу Березівського профтехучилища, раніше примусові заходи виховного характеру не застосовувалися у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його бабусі, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка машкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру терміном один рік.

Речовий доказ: два змотки сталевого тросу довжиною 30 метрів, що знаходяться на відповідальному зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_11 передати ТОВ «Розквітне-агро».

Речовий доказ: металевий візок, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_10 , передати ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвалу, якшо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1