Справа №534/113/24
Провадження №1-кп/534/11/24
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000864 від 22.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

встановив:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження №0000864 від 22.11.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, який звинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчиненого із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Аргументуючи внесене клопотання та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурор наполягав на продовженні застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором наголошено, що підставою продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, визначених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, а кримінальна відповідальність за злочин, який йому інкримінований передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, а також допустив неявку у судове засідання у кримінальнмоу провадженні відносно нього за ч. 1 ст. 122 КК Ураїни, яке розглядається Комсомольським міським судом Полтавської області. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обгрунтовують тим, що щодо ОСОБА_4 розглядається кримінальне провадження Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 122 КК України, що вказує на певну звичку обвинуваченого вчиняти кримінальні правопорушення. Також в порядку п. Ч. 4 ст. 183 КПК України просив при задоволенні клопотання та винесенні ухвали не визначати розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З`ясувавши правові позиції учасників судового провадження, суд зауважує про наступне.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого найсуворішого виду запобіжного заходу вмотивовано прокурором можливістю ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд погоджується із наведеними прокурором обґрунтуваннями наявності ризиків щодо можливості обвинуваченого переховуватись від суду та щодо вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи і це підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, законного джерела існування не має, суспільно-корисною діяльністю не займається.

Вирішуючи питання продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177,178,197,199 КПК України, статей 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд враховує, що обвинувачений перебуваючи на волі через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, а кримінальна відповідальність за злочин, який йому інкримінований передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, а тому може ухилятися від слідства та суду, що може унеможливити своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому кримінального покарання за скоєний злочин.

Окрім цього, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 ніде не працює та не має законних джерел для проживання, що є неспростовним ризиком продовження ним своєї злочинної діяльності.

На даний час щодо ОСОБА_4 в Комсомольському міському суді Полтавської області розглядається кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин клопотання захисника ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а також доводи прокурора вказують на ті обставини, що, ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу не зменшилися на час розгляду даного клопотання. Інші менш суворі запобіжні заході не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що, на час розгляду даного клопотання ризики, заявлені при обранні міри запобіжного заходу не зменшились, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, то суд з огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не застосовує заставу.

На підставі викладеного та керуючись ст.176,177,182,183, 314 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк дії ухвали закінчується 16 березня 2024 року.

На підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 22 січня 2024 року на 15 год. 30 хв., в залі судових засідань, з участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1