Справа № 464/6347/23
пр.№ 1-кп/464/558/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000801 від 20.09.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

У зв`язку із воєнною агресією військ Російської Федерації на території України Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово було продовжено, зокрема Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 на строк 90 діб, востаннє Указом Президента України №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 14.09.2023 близько 02.30 год., перебуваючи в пожежному приміщенні, що на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Bulls», моделі «Nandi 26», білого кольору, вартістю 4 750,00 грн., що належить потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав, та підтвердив, що вчинив злочини за обставин викладених в обвинувальному акті. Повідомив, що у зв`язку із тим, що позичав у батьків кошти, мав їх повернути. Так, як не мав грошей, йому було відомо, що у приміщенні коридору на 2 поверсі, у будинку в котрому проживає знаходиться велосипед, доступ до котрого був вільний, тому 14.09.2023 у нічний час він вирішив таким велосипедом заволодіти. Взявши такий велосипед, він його переховав, а зранку здав його у ломбард, та отримав 2700 грн., а отримані кошти повернув батькам. Йому було відомо, що велосипед належить сусідці. Після виявленння його протиправних дій, він повідомив органу досудового розслідування всі обставини вчиненого злочину, спілкувався із потерпілою. При цьому, він викупив велосипед з ломбарду та передав слідчому. У вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, просить суворо не карати. Із матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просив суд проводити спрощений порядок дослідження доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений попросив у неї вибачення, вона йому пробачила, просила суд суворо його не карати. Зазначила, що обвинуваченого знає, як порядного хлопця із гарної сім`ї. Вважає, що такий допустився помилки, можливо через молодий вік. Жодних претензій матеріального чи морального характеру до останнього не має, просила не позбавляти волі обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що являється матір`ю обвинуваченого. Син є хорошою людиною, котрий постійно допомагає батькам. Що керувало ним при вчиненні злочину пояснити не може. Підтвердила, що на момент вчинення крадіжки, син дійсно повернув їй гроші, котрі вона йому позичала. Знає, що обвинувачений спілкувався із потерпілою, просив у неї вибачення. Вона також, особисто від себе перепрошувала потерпілу за вчинок сина.

Заслухавши думку учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення спрощеного порядку дослідження доказів підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.

Кваліфікуючи діяння ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності серед іншого за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово було продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 №3429-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану.

За таких обставин, суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7(зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Одночасно, п. 9 вказаної Постанови передбачено, що звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК

( 2341-14 ), з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, згідно ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Частиною 3 вказаної норми також передбачено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля. На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

У зв`язку із цим, при призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з яким, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого, є тяжким злочином.

Суд, при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_3 , встановив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львів (а.с. 60), не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.58), на обліку в КНП ЛОР «Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері» не перебуває (а.с. 56, 59), з 12.2022 перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом розлад психіки поведінки внаслідок вживання психостимуляторів (а.с.56), згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1160 психічним захворюванням не страждає і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, в період інкримінованих дій психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь-яких ознак тимчасового чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.53, 54) , раніше несудимий (а.с.55).

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно з ст. 66 КК України, суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування, відшкодування спричиненої шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З досудової доповіді щодо ОСОБА_3 вбачається, що результати оцінки обвинуваченого показали середній ризик вчинення кримінального правопорушення, а також середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого за місцем його проживання, умови його життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також ймовірність небезпеки для суспільства, орган пробації вважає про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства (а. с. 41-44).

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності вперше, вчинив кваліфіковану крадіжку за наявності однієї кваліфікуючої ознаки, відсутність претензій матеріального та морального характеру зі сторони потерпілого, визнав вину та щиро покаявся у скоєному, осудив свою протиправну поведінку, добровільно відшкодував збитки потерпілій, тим самим продемонстрував бажання стати на шлях виправлення, тому прийшов до переконання, про призначення покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, та при альтернативності міри покарання обвинуваченому слід застосувати обраний вид покарання у мінімальній межі 5 років.

Разом з тим, беручи до уваги, що такий вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, враховуючи відношення ОСОБА_3 до вчиненого, зокрема, що він повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, характер його поведінки під час досудового розслідування, що розцінюється стороною обвинувачення як активне сприяння у розкритті злочину, поведінку під час судового слідства, не оспорював фактичних обставин у справі та добровільно відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, має постійне місце проживання, відсутність матеріальних чи моральних претензій зі сторони потерпілої, та думку потерпілої щодо призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а також те, що наразі веде законослухняний спосіб життя, не ухилявся від суду, дані котрі б негативно характеризували його в матеріалах кримінального провадження відсутні, думку органу пробації про середній ризик вчинення кримінального правопорушення, а також середній ризик небезпеки для суспільства, та можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, і такі обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпеки особи, що притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до переконання, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без умов ізоляції його від суспільства, тобто відбування покарання і в даному випадку доцільно призначити йому покарання із застосуванням ст.75,76 КК України.

При цьому, суд беручи до уваги, те, що обвинувачений не працює, є особою молодого віку, а тому вважає за необхідне покласти на нього обов`язки визначені ч.2 ст. 76 КК України та додатково встановити обов`язки, передбачені ч. 3 вказаної норми, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у справі понесено процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертом проведено товарознавчу експертизу №СЕ-19/114-23/18608-ТВ від 27.09.2023, вартість якої становить 1 912,00 грн. (а.с.51)

Таким чином, з урахуванням правил ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1 912,00 грн.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Так, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Також, майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами в даному кримінальному провадженні визнано: диск з відеозаписами з камер відеоспостереження ломбарду «ЄВРО Фінанси», чек з ломбарду «ЄВ.РО.ЛОМБАРД» від 21.09.2023, велосипед білого кольору марки «Bulls», диск з відеозаписами з камер відеоспостереження системи «Безпека міста» (а.с. 46-50, 52).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 25.09.2023 накладено арешт на велосипед білого кольору марки «Bulls» (а.с.49).

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 185, ст. ст. 50, 65, 69, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 174 КПК України, керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробовуванням, встановивши іспитовий строк - 2 роки.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень. (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача (ЗКПО): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); р/р: UA0013933).

Арешт на велосипед білого кольору марки «Bulls», накладений на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 25.09.2023, після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-диск з відеозаписами з камер відеоспостереження ломбарду «ЄВРО Фінанси», чек з ломбарду «ЄВ.РО.ЛОМБАРД» від 21.09.2023, диск з відеозаписами з камер відеоспостереження системи «Безпека міста» залишити при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000801 від 20.09.2023;

-велосипед білого кольору марки «Bulls» повернути власнику ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1