Справа № 133/3239/22
Ухвала

Іменем України

"30" листопада 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

Прокурора Козятинського відділу

Хмільницької окружної прокуратури

Вінницької області ОСОБА_3 ,

Обвинуваченого ОСОБА_4 ,

Захисника ОСОБА_5 ,

Представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в місті Калинівка, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000431 від 28.10.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Матвєєво Тотемського району Вологодської області РФ, громадянина України, безробітного, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000431 від 28.10.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки кримінальне провадження ще не завершене, обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, вчинив не тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 152 КК України та тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та обставини визначені в ст. 178 КПК України не змінилися. Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам, тому продовження строку дії запобіжного заходу буде співрозмірним особі обвинуваченого та суспільній небезпечності вчиненого діяння.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо заявленого прокурором клопотання заперечували та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу щодо заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає необхідним його задовольнити виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що під час досудового розгляду відносно підозрюваного ОСОБА_4 28.10.2022 року ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб та в подальшому ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2022 р. строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 28.01.2023 року.

В послідуючому обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався строком на 60 днів. Востаннє дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою було продовжено ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 10.10.2023 року строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Суд, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує те, що обвинувачений, відповідно до ст. 12 КК України вчинив не тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 152 КК України та тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, кримінальне провадження не завершене, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 08.12.2023, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за злочини, за які він відбував реальну міру покарання, що не призвело до позитивних змін в його особистості, непрацевлаштований, у зв`язку із чим не має жодних законних джерел для забезпечення свого існування, не має постійного місця проживання, тому наявні ризики того, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення і свідчить про антисоціальний спосіб його життя та про відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Крім того, суду не були надані докази, які б свідчили про те, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Розглядаючи можливість змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, суд, враховуючи вище наведене, вважає його таким, що не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні, тому в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 196, 197, 199, 331 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Матвєєво Тотемського району Вологодської області РФ, громадянину України, безробітному, неодруженому, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 30 листопада 2023 року до 28 січня 2024 року, без визначення розміру застави.

Обвинуваченого ОСОБА_4 утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)».

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів після винесення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 04.12.2023 року.

СУДДЯ ОСОБА_1