Справа № 454/5093/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1546/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року про арешт майна

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Накладено арешт на зерно кукурудзи, яке знаходяться в складі №1 (насипом шириною 20,6 м та довжиною 24 м, висота 2 м) в межах маси 500 т, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити слідчому в задоволені клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що зерно кукурудзи на яке накладений арешт оскаржуваною ухвалою, не є тим зерном, яке було відвантажене ФГ «Хомяк Світлани Миколаївни» за договором № 29/10/23 та в подальшому поставлено ОСОБА_8 . Зерно кукурудзи поставлено з ФГ «Луки», що належно підтверджено ОСОБА_8 тому таке, не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000350, не є предметом кримінального правопорушення, за фактом якого таке кримінальне провадження розслідується та не має жодної ознаки речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначає, що ОСОБА_8 закуповує зерно кукурудзи для переробки на корм для тварин. Це зерно є необхідним для використання у господарській діяльності ОСОБА_8 , а накладення на нього арешту може призвести до непоправних негативних наслідків, оскільки у нього відсутня можливість замістити арештоване зерно іншим зерном, а відсутність корму матиме не лише негативний економічний ефект та збитки, але й призведе до загибелі тварин.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.

Прокурор ОСОБА_6 , який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заперечив, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, а викладені в ухвалі висновки не відповідають фактичним обставинам провадження, що відповідно до п.1, п.2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім того, прокурором не надано жодних доказів, які б підтверджували існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не в повному обсязі, з огляду на таке.

Згідно з матеріалами клопотання встановлено, що 22.11.2023 у ВП №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою звернувся директор Фермерського господарства «Хомяк Світлани Миколаївни» - ОСОБА_9 , в якій просила прийняти міри до ТОВ «ПРАЙМ ОКСФОРД ГРУП», з яким 02.11.2023 укладено договір поставки №29/10/23, згідно з яким постачальник в особі ОСОБА_9 , як директора ФГ зобов`язувався поставити у власність покупцю ТОВ «ПРАЙМ ОКСФОРД ГРУП», в особі директора ОСОБА_10 товар, згідно із специфікацією до вказаного вище Договору у вигляді зернових культур кукурудзи, в загальній кількості 500 тон, а покупець зобов`язаний прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату. Однак ОСОБА_9 здійснивши поставку вказаного товару в повній мірі згідно із умовами договору на елеватор пункту розвантаження в с. Пониковиця, Золочівського району Львівської області, оплату не отримав, чим ОСОБА_9 було завдано матеріальних збитків у великих розмірах.

У подальшому було встановлено, що зерно кукурудзи вивантажили у Фермерському Господарстві «Агро Колос», що у селі Чернилява, вул. Польова, 3 Яворівського району Львівської області, що підтверджується показами в якості свідка ОСОБА_8 , який є ФОП та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , ФГ «АГРО-КОЛОС». Та те, що ще в жовтні 2023 року до нього зателефонував ОСОБА_11 , та повідомив що він скоро матиме 700 тон кукурудзи, та зможе йому продати її, уподальшому ОСОБА_12 повідомив, що 15.11.2023 приїдуть вантажні автомобілі з кукурудзою та почнуть вивантажувати її на його складах в с. Чернилява. Так, з 15.11.2023 по 22.11.2023 на вищевказаний склад, що розташований на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 було привезено 306,480 тон кукурудзи, за яку ОСОБА_8 заплатив ОСОБА_13 кошти в сумі 821170 гривень.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, було проведено обшук в об`єктах нерухомого майна ФГ «АГРО-КОЛОС», що за адресою: с. Чернилява, вул. Польова, 3 Яворівського району Львівської області, в ході якого було виявлено, господарське приміщення, яке умовно поділено на дві частини (склад №1, та склад№2). На складі № 1 знаходилися зерна кукурудзи, насипом шириною 20.6 м та довжиною 24 м висота 2 м. На складі № 2 знаходилися зерна кукурудзи, насипом шириною 20 м, довжиною 28 м висотою 2 м. Вказане зерно кукурудзи було вилучено, та віддано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

01.12.2023 ОСОБА_8 було надано договір поставки №15112023 від 15 листопада 2023 року, що підтверджує те, що зерно, яке знаходиться на складі № 2 було придбано у ФГ «ЛУКИ», яке знаходиться в с. Луки вул. Шевченка 1д, Самбірського району Львівської області, та надано відповідні товарно-транспортні накладні.

04.12.2023 слідчий звернувся із клопотанням до слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області про арешт вищезгаданого майна, яке ухвалою слідчого судді від 11.12.2023 було задоволено.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

При вирішенні питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження щодо майна з метою забезпечення збереження речових доказів сторона обвинувачення має довести належними і допустимими доказами, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК).

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Необхідним є обґрунтування конкретної підстави та мети цього арешту, яке завдання має бути виконане арештом відповідно до ст.ст. 131, 170 КПК України, який є заходом забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено колегією суддів постачальником ОСОБА_14 було поставлено ОСОБА_8 кукурудзу загальною вагою 256,16 т, а саме: 15.11.2023 - 76,820 т, 16.11.023 - 78,290 т, 17.11.2023 - 101,050 т, за поставлений вантаж ОСОБА_8 було сплачено кошти ОСОБА_15 .

Разом з тим, слідчий суддя накладає арешт на 500 т зерна кукурудзи, яке у вказаній кількості не було поставлено ОСОБА_8 , та не враховує, що за поставлене зерно кукурудзи ОСОБА_8 було сплачено кошти ОСОБА_15 .

Крім того слідчим суддею при постановлені ухвали не враховано наявний і у матеріалах справи договір-поставки укладений між ОСОБА_8 та ФГ «Луки» від 15.11.2023 (а.с. 69-71) згідно з яким ФГ «Луки» поставило ОСОБА_8 1000 т кукурудзи, факт поставки якої підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 48-67, 72-91).

У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначив, що зерно кукурудзи поставлене ОСОБА_16 ОСОБА_8 було змішане з іншим зерном кукурудзи та спожите шляхом переробки. Відтак, підтверджень про те, що зерно на яке накладено арешт є тим самим зерном, яке відвантажено ФГ «Хомяк Світлани Миколаївни» матеріали справи не містять.

Як вбачається з клопотання про накладення арешту на майно слідчий просив накласти арешт на майно, з метою збереження речових доказів, при цьому, окрім посилання на ст. 98 КПК України та наведення ст. 170 КПК України, слідчим не доведено необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а також яким саме критеріям згідно з ст. 98 КПК України це майно відповідає, лише наводить обставини вчинення кримінального правопорушення щодо якого внесені відомості до ЄРДР та наводить норми КПК України, що не є необхідним, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для накладення арешту на зерно кукурудзи, яке знаходяться в складі №1 (насипом шириною 20,6 м та довжиною 24 м, висота 2 м) в межах маси 500 т, немає.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді як така, що постановлена з порушенням вимог закону, підлягає скасуванню, а у клопотанні слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року про арешт майна скасувати.

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області від 01.12.0223 про арешт майна в кримінальному провадженні №00000350 від 22.11.2023 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .