ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3720/23 Справа № 203/299/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.190, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.3 ст.146 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він вважає ухвалу суду незаконною та просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та зменшити йому розмір застави.

Зазначає, що його вина не доведена, а ризики прокурором необгрунтовані.

Стверджує, що у нього є малолітня дитина, 2020 року народження, постійна робота та місце проживання, також він потребує стаціонарного лікування.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 грудня 2023 року, також застосовано заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, оскільки обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Від обвинуваченого, захисника та прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого, захисника та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000014 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.190, ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.3 ст.146 КК України.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у цьому кримінальному провадженні ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.09.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 19.10.2023 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, оскільки обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним.

Окрім того, до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, відповідно до яких ОСОБА_6 діяв в організованій групі, де він здійснював керівництво цією групою.

При цьому слід зазначити, що судом розглянута можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Доводи апеляційної скарги про те, що його вина не доведена не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.

Посилання обвинуваченого на те, що стороною обвинувачення не доведено ризики, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Твердження обвинуваченого, що у нього є малолітня дитина, 2020 року народження, постійна робота та місце проживання, також він потребує стаціонарного лікування, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, окрім того, відсутні відомості на підтвердження неможливості перебування обвинуваченого під вартою у зв`язку із станом здоров`я.

Вимоги обвинуваченого щодо зменшення розміру застави колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно із ухвалою від 24.08.2023 року застава була визначена відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого.

При цьому, 08.09.2020 року при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 659 100 грн, та ухвалою суду першої інстанції від 24.08.2023 року розмір застави був зменшений до 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 грн, а тому враховуючи те, що обвинуваченому вже зменшувався розмір застави, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні низки корисливих злочинів, пов`язаних із незаконним заволодінням нерухомим майном, якими потерпілим завдано матеріальну шкоду в розмірі 4 910 319,61 грн, протягом тривалого часу, у колегії суддів відсутні підстави для зменшення розміру застави.

Окрім того, слід зазначити, що з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, із заподіянням фізичних страждань потерпілим, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4