Провадження № 1-кс/344/7223/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно, -

В С Т А Н О В И В :

06.10.2023 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду через систему «Електронний суд» зі скаргою, у якій просить: визнати незаконною бездіяльність органу досудового розслідування відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області, процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000093, яка полягає у неповерненні власнику тимчасово вилученого під час проведення 14.06.2023 обшуку автомобіля Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме, документів позначених у протоколі обшуку слідчим як «ідентифікуючі осіб документи у вигляді трудових договорів», зобов`язати уповноважених осіб органу досудового розслідування повернути вилучене майно та в порядку ст. 114 КПК України встановити уповноваженому органу досудового розслідування відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області, граничний строк повернення вищевказаного вилученого майна тривалістю 72 години з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Скарга обґрунтована тим, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводиться за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, та за підозрою ОСОБА_7 за ч.2 ст. 332 КК України. Досудове розслідування завершено. Призначені всі необхідні судові експертизи відносно вилученого майна в ході обшуків, проведено комплекс слідчих та оперативно-розшукових дій, та не встановлено причетність до зазначених кримінальних правопорушень ОСОБА_4 .

В ухвалі слідчого судді надано дозвіл на вилучення ідентифікуючих осіб документів, а відповідно до протоколу обшуку слідчий вказав, що вилучив «ідентифікуючі осіб документи у вигляді трудових договорів». Вилучені документи не є ідентифікуючими особу документами.

Разом з тим, оскільки стосовно вилученого майна станом на даний час арешт не накладено і воно перебуває у органу досудового розслідування без належної правової підставі, вважає, що таке підлягає поверненню.

В судовому засіданні адвокат вимоги скарги підтримав з мотивів наведених в ній.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі, також долучив до заяви повідомлення, яке адресоване ОСОБА_4 в якому зазначив, що клопотання задоволено та заявник може отримати вилучені у ОСОБА_4 речі в ГУНП в Івано-Франківській області у будь який зручний час.

Заслухавши адвоката, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

У провадженні слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 0000093 від 29.11.2022 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.06.2023 у справі №344/10148/23, клопотання слідчого задоволено, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки Ауді, д.н.з. НОМЕР_2 та надано дозвіл на відшукання ідентифікуючих осіб документів та їх копій, копії ухвали про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля Мерседес до скарги не додано.

14.06.2023 відповідно до ухвали слідчого судді проведено обшук автомобіля Мерседес, в ході якого, зокрема вилучено ідентифікуючі осіб документи у вигляді трудових договорів.

У частині першій ст. 167 КПК України, визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. А частиною другою цієї статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною сьомою статті 236 КПК України, встановлено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Частиною першою статті 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171 КПК України(у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої вилучено), ч.6 ст.173 КПК України (ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої було вилучено); 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Тобто, у розумінні норм КПК України, не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, яке вилучили під час обшуку, проведеного згідно зазначеної ухвали.

У КПК України законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Вони є різними. Зокрема, це також підтверджується положеннями абзац 2 ч. 5. ст. 171 КПК України, згідно з якими «у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено».

Тобто, в абзаці 2 ч. 5. ст. 171 КПК України, визначено, що щодо тимчасово вилученого майна слідчим (детективом) або прокурором подається клопотання про його арешт, у іншому випадку таке майно повертається особі, у якої було вилучено. При цьому, щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, накладення арешту КПК України в строк, передбачений для тимчасово вилученого майна не передбачає. Такого ж висновку дійшла і колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 у справі №457/1485/13-к.

Щодо деталізації (визначеність) такого переліку майна ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку, оскільки саме вона є визначальною для того, щоби встановити, чи на майно з цього переліку було прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку (що є підставою для визнання його тимчасово вилученим чи навпаки).

Застосування до ухвал слідчого судді про надання дозволу на обшук положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення, необхідно здійснювати з урахуванням стадії кримінального провадження. Так, зазначення відомостей про речі, документи, для виявлення яких проводиться обшук, є обов`язковим елементом ухвали про надання дозволу на проведення обшуку (стаття 235 КПК України). В ухвалі мають зазначаються мотиви проведення обшуку (з якою метою він проводиться), а також перелік речей і документів, який має вказувати саме на речі або документи, для виявлення яких проводиться обшук. Надання чіткого переліку таких речей та документів є необов`язковим (Рішення Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 11-386сап18). Наведення більш детальної інформації в постанові про проведення обшуку щодо оперативно-розшукових заходів та їх результатів може правильно вважатися невиправданим з огляду на дуже ранню стадію розслідування та, зокрема, тому, що деякі істотні докази ще не були відшукані (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Ratushna проти України від 02 грудня 2010 року, заява № 17318/06, параграф 80).

Доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що на вказане майно не накладено арешт не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в ухвалі слідчого суддів про надання дозволу на проведення обшуку надано дозвіл на відшукування, зокрема ідентифікуючих осіб документів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, зазначеною нормою процесуального закону визначений вичерпний перелік процесуальних рішень, які відносяться до компетенції слідчого судді при розгляді скарги на дії або бездіяльність слідчого та/або прокурора під час досудового розслідування.

Визнання дій (бездіяльності) слідчого та/або прокурора незаконними (протиправними), не входить до компетенції слідчого судді та виходить за межі його повноважень.

Також слід зазначити, що відповідно до положень ч.2 ст.100 КПК України, питання речових доказів здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а отже визначення місця зберігання речових доказів, вирішення питання про повернення таких ( ч. 6 ст. 100 КПК України) належить до компетенції слідчого.

Разом з тим, 08.09.2023 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області із клопотанням в порядку ст. 220 КПК України, де, зокрема одним із пунктів, а саме за пунктом 3 - просив повернути на відповідальне зберігання майно, яке було вилученого в ході проведення обшуків.

Так, відповідно до повідомлення слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_8 від 12.09.2023 за №10759/24-2023, клопотання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000093, від 29.11.2022, що зареєстроване за №2207 від 08.09.2023 розглянуто. За результатами розгляду прийнято рішення про його задоволення. Зазначено, що отримати вилучені у ОСОБА_4 речі можна отримати по АДРЕСА_1 у будь-який зручний час.

На підставі викладеного слідчий суддя дійшла висновку, що під час розгляду скарги не було встановлено підстав, з якою закон пов`язує бездіяльність слідчого чи прокурора щодо неповернення майна. Разом з тим, слідчий повідомив сторону заявника про повернення майна ОСОБА_4 , а тому скарга адвоката ОСОБА_3 щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000093 від 29.11.2022, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 13 жовтня 2023 року о 15 год. 40 хв.