Справа № 461/7545/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1534/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_6 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0000974 від 16 серпня 2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

за участю прокурора: ОСОБА_8

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000974 від 16 серпня 2023 року.

Слідчий ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього наступних обов`язків: не залишати з 22:00 год. по 06:00 год. місце свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 ; прибувати до слідчого, прокурора чи суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи; утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року таке клопотання задоволено частково. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонено йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.00 год. по 06.00 год., за виключенням часу необхідного для виконання службових обов`язків водія в фермерському господарстві «Улар», строком на 2 (два) місяці, до 08.02.2024, але в межах строку досудового розслідування. Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків. Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України. Копію ухвали для виконання передано органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Контроль за виконанням даної ухвали покладено на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 . Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що повідомлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування є досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, що йому інкримінується. Крім того, існують ризики, передбачені п.1, 3 ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту від 08 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Зокрема, на думку апелянта слідчим суддею не враховано неможливість реального дотримання умов запобіжного заходу. Так, ОСОБА_6 працює водієм автотранспортних засобів у ФГ «Улар» із змінним графіком роботи 24 години. Систематично виникає необхідність виконання службових обов`язків у нічний час. ФГ «Улар» розташовано в с. Семенівці, Львівського району, що знаходиться на відстані 44 км від місця проживання ОСОБА_6 . Відтак під час добирання до місця роботи, ОСОБА_6 доведеться порушувати умови запобіжного заходу або умови трудового договору, оскільки оскаржувана ухвала обмежує дію нічного домашнього арешту винятково на час безпосереднього виконання службових обов`язків. Звертає увагу на те, що специфіка виконання трудових (службових) обов`язків ОСОБА_6 передбачає тривалі поїздки на транспорті та пересування в межах різних адміністративно-територіальних одиниць України, що фактично унеможливлює здійснення належного контролю з боку органів Національної поліції за виконанням умов запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту.

Зазначає, що застосований ухвалою слідчої судді запобіжний захід є неефективним й обтяжливим, не призведе до реального виконання умов домашнього арешту в нічний час. Водночас, у разі, якщо ОСОБА_6 визнають винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у підзахисного виникне обов`язок з приводу відшкодування шкоди потерпілому, у зв`язку із чим, необхідність у забезпеченні ОСОБА_6 можливості заробляння коштів є необхідним, перш за все, для забезпечення похідних інтересів потерпілої сторони.

Щодо відсутності ризиків, то сторона захисту твердить, що інкриміноване кримінальне правопорушення характеризується необережною формою вини. А слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що санкція інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України передбачає альтернативне покарання та необов`язкове застосування до особи додаткового покарання. Сама по собі можливість винесення вироку як ризик у спробі переховуватися від органів досудового розслідування, без урахування особи підозрюваного та його поведінки під час проведення досудового розслідування, на думку апелянта, не може розцінюватися слідчим суддею як очевидний ризик для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Зазначає, що відсутність у клопотанні слідчого ОСОБА_9 об`єктивного обгрунтування неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є самостійною підставою для відмови у задоволені такого клопотання. А процесуальна поведінка ОСОБА_6 під час здійснення кримінального провадження є відмінною.

Підкреслює, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, відсутній, оскільки ОСОБА_6 , розуміючи усі обставини справи, намагався налагодити зв`язок, вибачитись перед потерпілою стороною та запропонувати часткове відшкодування шкоди на цьому етапі досудового розслідування, однак остання жодним чином не йде на контакт з ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_6 характеризується як позитивна сімейна людина, на утриманні якого перебуває не працевлаштована дружина та двоє малолітніх дітей. А застосування ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час при наявній відмінній процесуальній поведінці, призводить до непомірного втручання працівників поліції у особисте та сімейне життя ОСОБА_6 . Так як, працівники Національної поліції зобов`язані навідуватися до житла сім`ї у нічний час та перевіряти чи присутній ОСОБА_6 за місцем проживання, навіть коли останній знаходиться за місцем виконання службових обов`язків, а це стрес для його дітей та дружини.

Відтак апелянт резюмує, що у цьому випадку є абсолютно можливим є застосування щодо ОСОБА_6 найлегшого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання без застосування обов`язку покидати межі Львівської області з дозволу органу досудового розслідування, оскільки таке обмеження ускладнюватиме можливість ОСОБА_6 належно виконувати свої трудові обов`язки, а також надасть органу досудового розслідування можливість зловживати правом заборони виїзду ОСОБА_6 за межі області, таким чином тиснути на підозрюваного задля інтересів досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, виступ підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційні доводи, вважає оскаржувану ухвалу законною та вмотивованою, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2. ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із практики Європейського суду із прав людини вбачається, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь імовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Очікування можливого суворого вироку може мати значення при встановленні ризику переховування, однак, у сукупності з іншими обставинами. Разом із тим, ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, у якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови», п.58).

У рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти Росії, зазначається про те, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися винятково на підставі суворості можливого судового рішення, рішення необхідно ухвалювати з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування ризику.

Необхідно, щоб ризик був очевидним, а запобіжний захід - необхідним у світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться («Клоот проти Бельгії» п. 40).

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що є тяжким злочином.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 . Так, обґрунтованість підозри доводиться матеріалами справи, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 серпня 2023 року та долученою до нього схемою; висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 27 листопада 2023 року; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 28 листопада 2023 року.

Разом з тим, на думку колегії суддів, застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Апеляційний суд приходить до переконання, що всупереч згаданій нормі закону у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України відсутні посилання на матеріали, які підтверджують наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що всупереч п.6 ч.1 ст. 184 КПК України як і у згаданому клопотанні, так і у оскаржуваній ухвалі слідчого судді, відсутнє обгрунтування неможливості запобігання ризиків, заявленим у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. А стороною обвинувачення не було доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні є недостатнім.

Отже, апеляційний суд вважає підставними апеляційні доводи захисника про те, що докази щодо існування заявлених у клопотанні ризиків відсутні. Так, з моменту скоєння ДТП ОСОБА_6 , усвідомлюючи можливість притягнення до кримінальної відповідальності, співпрацював з органом досудового розслідування та жодним чином не перешкоджав проведенню слідчих дій.

Апеляційні доводи у тому, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби є надто обтяжливим для підозрюваного ОСОБА_6 , зважаючи на специфіку його роботи і процесуальну поведінку, колегія суддів вважає підставними і обґрунтованими належним чином.

Будь-яких доказів щодо неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема його неявка чи переховування від слідства, апеляційному суду стороною обвинувачення не надано.

Крім того, стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів заявлених ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу чи свідків чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відтак, на думку апеляційного суду до підозрюваного ОСОБА_6 слід застовувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, апеляційний суд враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_6 винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем праці.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, приходить до переконання, що підозрюваному ОСОБА_6 необґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби. На цій стадії досудового розслідування достатнім буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і такий буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби ОСОБА_6 , підозрюваному у кримінальному провадженні №0000974 від 16 серпня 2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України скасувати.

Клопотання старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, такі обов`язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною визначеною ними вимогою;

2. не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та працевлаштування.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора ОСОБА_8 .

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного - до 08 лютого 2024 року включно.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4