Ухвала

Іменем України

3 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 646/1851/23

провадження № 51-5842 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 липня 2023 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним, з метою здійснення заходів з управління арештованим майном, у порядку та на умовах, визначених статтями 19, 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0003019 від 27 вересня 2022 року на яке накладено арешт.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , оскаржив його в апеляційному порядку.

Суддя-доповідач Харківського апеляційного суду ухвалою від 17 липня 2023 року закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2023 року, а апеляційну скаргу - повернув особі, яка її подала, мотивуючи своє рішення тим, що ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2023 року про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним, з метою здійснення заходів з управління арештованим майном, у порядку та на умовах, визначених статтями 19, 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0003019 від 27 вересня 2022 року на яке накладено арешт, оскарженню в апеляційному поряду під час досудового розслідування не підлягає.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , вважаючи вказану ухвалу суду апеляційної інстанції незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог адвокат, посилаючись на загальні засади кримінального провадження та практику ЄСПЛ зазначає, що ухвала слідчого судді про передання речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів підлягає апеляційному оскарженню, а суд апеляційної інстанції, на його думку, повинен був розглянути в апеляційному порядку під час досудового розслідування таку ухвалу слідчого судді.

Вважає, що додатковим аргументом на користь можливості оскарження таких ухвал слідчого судді є те, що питання про передачу арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів розглядається за правилами, передбаченими КПК для розгляду клопотання про арешт майна, а ч. 7 ст. 173 КПК передбачено можливість оскарження судового рішення про арешт майна.

Мотивуючи свою касаційну скаргу адвокат ОСОБА_4 також зазначає, що ухвала слідчого судді не була переглянута, а власник майна не мав можливості захистити свої права, внаслідок чого процесуальні порушення, допущені слідчим суддею, залишилися невиправленими.

Зокрема, адвокат посилається на те, що ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2023 року є незаконною, необґрунтованою, а також такою, що постановлена з порушенням встановлених КПК вимог, а тому, на його думку, підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що:

- при зверненні до слідчого судді з клопотанням про передачу арештованого майна, прокурором було порушено порядок, встановлений абзацом 7 ч. 6 ст. 100 КПК, оскільки не було вчинено дій, які спрямовані на з`ясування волі власника майна щодо його передачі;

- слідчим суддею, в порушення вимог абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК, не було встановлено вартість майна, щодо якого було прийнято рішення про його передачу;

- слідчим суддею було порушено право власника майна на участь у судовому засідання, під час якого вирішувалося питання щодо подальшої долі належного йому майна.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, у даному випадку, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника власника майна та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала, ? як така, що можеперешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням зазначеного, доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2023 року не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Положеннями ст. 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 глави 26 КПК.

Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Абзацом 7 ч. 6 ст. 100 КПК передбачено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Як убачається зі змісту доданої до касаційної скарги копії ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2023 року, клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 - задоволено, передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним, з метою здійснення заходів з управління арештованим майном, у порядку та на умовах, визначених статтями 19, 21, 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0003019 від 27 вересня 2022 року на яке накладено арешт.

Отже, слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова, постановляючи ухвалу від 11 травня 2023 року, діяв у межах своїх повноважень, передбачених КПК.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Положеннями ч. 3 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями КПК також визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Проте, постановлена у цьому провадженні вищезазначена ухвала слідчого судді, ? не входить до визначеного у КПК переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Таким чином, з огляду на вищевказане, оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді в апеляційному порядку чинним КПК не передбачено.

Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Суддя Харківського апеляційного суду, розглядаючи апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника власника майна та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Також колегія суддів зауважує, що посилання адвоката ОСОБА_4 на загальні засади кримінального провадження не спростовує обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що закриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, у зв`язку із оскарженням судового рішення слідчого судді, оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження, оскільки рішення слідчого судді постановлено в межах його повноважень, передбачених КПК, якими також чітко врегульовано порядок їх оскарження.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2023 року та повертаючи апеляційну скаргу особі, яка її подала, в цілому діяв з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з тим, що вищезазначена ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування не підлягає.

Таким чином, за результатом перевірки доводів адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , щодо оскарження вищезазначеного судового рішення, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 січня 2020 року в справі № 758/16546/18 (провадження № 51-620 кмо 19), відповідно до якої, ухвала слідчого судді про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів майна, яке є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні і на яке накладено арешт, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає відповідно до вимог ст. 309 КПК.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 липня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3