У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором, про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000290, відомості про яке 03.10.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання про накладення арешту на майно.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

У провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000290 від 03.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 06.10.2023, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками.

06.10.2023 о 21 год. 21 хв. слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 на підставі ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_3 в с. Видричка Рахівського району, в ході якого виявлено та вилучено:

- 3500 доларів СІЛА номіналами по 100 доларів в кількості 35 куп`юр (імітаційні);

- мобільний телефон марки «Samsung» модель А10, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору.

У подальшому вищевказані куп`юри (імітаційні) та мобільний телефон визнано речовим доказом.

Вилучене майно відповідає ознакам речових доказів. До того ж вилучені у ході огляду грошові кошти, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Незастосування арешту на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин події вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме особам винним у вчиненні кримінального правопорушення, в уникненні від передбаченої законом кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Слідча у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду клопотання, однак подала заяву, в якій клопотання підтримала та просила розглянути у його відсутності.

У судове засідання власник вилученого майна не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

З огляду на скорочені терміни розгляду клопотань даної категорії та відсутність перешкод для розгляду клопотання у відсутності власника, слідчий суддя розглядає таке у відсутності сторін.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходив із такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, клопотання наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих статтею 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст. 9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За правилами ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з витягом із ЄРДР №0000290 від 03.10.2023 Головним управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України.

Поряд із цим слідчий суддя вказує на те, що внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України було зумовлене тим, що до СУ ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали про те, що громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 організовують незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску за грошову винагороду.

Статтею 332 КК України встановлено відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України. При цьому до кваліфікуючих ознак відповідного кримінального правопорушення віднесено його вчинення у співучасті.

Як слідує зі змісту повідомленої ОСОБА_3 підозри, за версією сторони обвинувачення, підозрюваний, реалізовуючи свій злочинний умисел, пов`язаний з організацією незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України надав останньому поради та вказівки щодо незаконного перетину державного кордону та належної поведінки на Румунській стороні, а також повідомив про те, що з румунської сторони кордону його буде чекати невстановлена органом досудового розслідування особа, яка його зустріне та надасть поради та вказівки щодо подальших дій.

Згідно з протоколом затримання від 06.10.2023 під час затримання ОСОБА_3 у нього було вилучено, зокрема, мобільний телефон марки «Samsung» моделі А10, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , а також грошові кошти у суму 3500 доларів США, а саме 35 купюр номіналом по 100 доларів США з написом «сувенір».

При цьому з матеріалів клопотання вбачається, що документування злочинної діяльності у кримінальному провадженні №0000290 від 03.10.2023 проводилося, зокрема, шляхом проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосування грошових коштів в сумі 3500 доларів США, а саме - 35 купюр номіналом по 100 доларів США Н8, що підтверджується протоколами огляду б/н від 06.10.2023 та протоколом отримання грошових коштів б/н від 06.10.2023.

При цьому з ідентифікованих для вручення грошових коштів вбачається, що на вручених для проведення за вчиненням злочину грошових коштах наявний напис «SUVENIR».

Із урахуванням наведеного слідчий суддя констатує, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Накладення арешту є необхідним для збереження речового доказу, відтак задоволення клопотання призведе до досягнення мети арешту.

За обставин цього клопотання стороною обвинувачення на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Вказане обумовлює висновок про те, що при задоволенні цього клопотання може бути досягнуте завдання арешту майна.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність задоволення внесеного клопотання.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, що було вилучене 06.10.2023 під час затримання ОСОБА_3 в с. Видричка в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі А10, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору;

-3500 доларів США номіналами по 100 доларів США в кількості 35 купюр з наявним написом «сувенір».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1