Провадження № 1-кс/947/1874/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000010 від 04.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку 10.01.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, пров. Лютеранський, 3, приміщення №501, 502, 503, 504, 505, перелік якого зазначено у клопотанні.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомив, будь-які заяви та клопотання від останнього на адресу суду не надходили.

Власниця майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання.

Слідчий суддя після дослідження клопотання прокурора про арешт майна прийшов до висновку, що за своїм змістом клопотання про арешт майна є неконкретним та необґрунтованим.

У клопотанні не наведено, з якою метою необхідно накласти арешт, також не обґрунтовано підставу для арешту майна та не наведено як вилучене майно може бути використане в якості доказу факту чи обставин кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Також до матеріалів клопотання не додано доказів існування ризиків знищення або пошкодження відповідного майна, на яке просить накласти арешт прокурор.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням яке розслідується та майном яке належить третій особі.

Викладаючи зміст клопотання, прокурор обмежився лише загальними фразами та цитуванням окремих норм КПК України, при цьому не обґрунтовує яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає майно, яке належить третій особі та було вилучене під час обшуку та які конкретно його ознаки можуть бути використані для доведення конкретних обставин, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси вказане клопотання про арешт майна вже поверталося прокурору для усунення недоліків, проте недоліки клопотання стороною обвинувачення не усунуто.

Згідно з ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Одночасно, слідчий суддя розцінює неявку прокурора у судове засідання без поважної причини, як не підтримання заявленого ним клопотання та не доведення викладених у клопотанні обставин з належним обґрунтуванням та у зв`язку із виявленими недоліками клопотання вважає за необхідне повернути клопотання прокурору для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 26, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону України ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000010 від 04.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1