Дата документу 17.01.2024
Справа № 334/4693/23
Провадження № 1-кп/334/293/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0001033 від 23.06.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

Для забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено терміном по 22.01.2024 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки існують та не зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, уникнути яких буде не можливо у разі перебування обвинуваченого на волі, тому відсутні підстави змінювати запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який. Обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків, переховуватися від суду, вчинити інший злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, зазначив, що вже тривалий час перебуває під вартою, просив розглянути його клопотання про зміну запобіжного заходу, який надсилав засобами поштового зв`язку раніше.

26.12.2023 року надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 в якому від просив змінити йому запобіжний захід на підставі ст.ст. 179, 181, 616 КПК України. Обґрунтував клопотання тим, що у зв`язку з стримуванням військової агресії російської федерації було введено військовий стан. Він має оптимальний для військової служби вік на тяжкі хвороби не хворів, вважає, що має високі шанси бути визнаним придатним до військової служби. У випадку скасування запобіжного заходу зобов`язується з`явитись до ТЦК та мобілізуватись.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора посилаючись, що прокурором в судовому засіданні ризики не доведені. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 посилаючись на те, що ОСОБА_4 знятий з військового обліку та має захворювання, яке підтверджено відповідним висновком, з яким особа не може проходити військову службу.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Суд враховує, що в судовому засіданні не допитані всі свідки, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не одружений, не має малолітніх дітей та стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у скоєні ряду злочинів, серед яких є тяжкий злочин, скоїв дані злочини під час дії іспитового терміну, а тому є достатні підстави вважати, що останній з метою ухилення від покарання за вчинені кримінальні правопорушення (злочини), може переховуватися від суду.

Заявлені стороною захисту обставини в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , не можуть слугувати виключною підставою для зміни йому запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, забезпечує можливість не перешкодити інтересам правосуддя, та ухиленню від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.616КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426 433,

436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період невідкладно. За наявності достатніх підстав суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, нормою ст.616 КПК України закріплено порядок скасування запобіжного заходу, який передбачає певну послідовність, а саме: звернення спочатку до прокурора, а лише потім, за наявності відповідних підстав, прокурор звертається до суду/слідчого судді з відповідним клопотанням.

Зі змісту ст.616 КПК України вбачається, що не передбачено наслідків порушення порядку звернення із зазначеним клопотанням.

Відповідно до ст. 7, 26 КПК України однією із засад кримінального провадження є диспозитивність. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Таким чином, оскільки клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, подане до суду не прокурором, а обвинуваченим, то суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні, термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає продовженню на строк шістдесят днів відповідно до вимог ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 392, 616 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів по 17 березня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено 17 січня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_7 > Є.