В И Р О К

Іменем України

08 січня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорки - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000464 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 09.06.2020 Житомирським районним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

- 21.09.2022 Житомирським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним

Двадцять другого червня 2020 року о 09 годині у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення майна потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , заздалегідь знаючи, що у домоволодінні ОСОБА_6 , яка є його матір`ю та проживає у АДРЕСА_2 , нікого немає, о 9 годині 30 хвилин цього ж дня прибув до вказаного будинку та керуючись корисливим мотивом, переліз через паркан, який огороджує територію згаданого будинку, після чого знявши москітну сітку через відчинене вікно проник всередину будинку звідки таємно повторно викрав телевізор марки «Samsung UE40C5100» вартістю 6488 грн 89 коп.

Надалі ОСОБА_4 утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину втік, а викраденим телевізором розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.

Пояснення учасників кримінального провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що він таємно не проникав у будинок потерпілої, бо на той час у нього були ключі та він мав вільний доступ до нього. Водночас не заперечує, що вказаний телевізор купувала його мати ОСОБА_6 , однак вважав, що все майно у будинку є спільним, тому 22.06.2020 взяв його та здав у ломбард, бо йому потрібні були гроші. Також обвинувачений заперечував, що з ним проводилися будь-які слідчі дії, а він лише на прохання працівників поліції показав, де в будинку знаходиться вікно кухні.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що виявивши відсутність телевізора та будучи у збудженому стані через особисті проблеми, написала заяву у поліцію про те, що її син ОСОБА_4 викрав даний телевізор. Вважає, що обвинувачений не міг його викрасти, бо зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 та у нього були ключі від будинку, а тому він взяв телевізор для своїх потреб.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що була понятою під час слідчого експерименту з обвинуваченим, який на пропозицію слідчого самостійно вказав на вікно, через яке він проник до будинку потерпілої звідки викрав телевізор.

Докази, які підтверджують висунуте ОСОБА_4 обвинувачення

Хоча ОСОБА_4 не визнав себе винним у викраденні майна потерпілої, винуватість останнього повністю доведена показаннями свідка, а також дослідженими доказами, зокрема, заявою потерпілої, яка узгоджується з протоколами слідчих дій, висновком товарознавчої експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до протоколу прийняття заяви від 22.06.2020 потерпіла ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності її сина ОСОБА_4 , який у період з 08 по 16 годину 22.06.2020 через металопластикове вікно проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав телевізор «Samsung» (а.к.п. 94).

Цього ж дня було оглянуто будинок АДРЕСА_2 , під час проведення якого зафіксовано пошкодження кріплень металопластикового вікна у кухні, а також кріплення на стіні у кімнаті, на яких, зі слів потерпілої знаходився телевізор (а.к.п. 96-99).

Під час слідчого експерименту від 26.04.2020 обвинувачений ОСОБА_4 добровільно на місці показав як він вийняв москітну сітку з металопластикового вікна у кухні через яке проник всередину будинку потерпілої звідки викрав телевізор (а.к.п. 112-117).

Протоколом огляду місця події від 22.06.2020 зафіксовано добровільну передачу ОСОБА_4 чеку та договору про надання фінансового кредиту під заставу телевізора «Samsung UE40C510» (а.к.п. 100-103).

Згідно з висновком експерта №1818/20-25 від 25.06.2020 ринкова вартість бувшого в експлуатації телевізора марки «Samsung UE40C510» становить 6488 грн 89 коп. (а.к.п. 107-110).

Висновки суду щодо доведеності вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину

Винуватість ОСОБА_4 доводиться сукупністю доказів, а саме заявою потерпілої ОСОБА_6 про те, що її син ОСОБА_4 , пошкодивши москітну сітку, проник до будинку та викрав телевізор, протоколом огляду місця події, яким встановлено відсутність телевізора, слідчим експериментом, під час якого обвинувачений детально на місці події відтворив обставини викрадення ним цього телевізору, що відповідають фактичним обставинам викладеним в обвинувальному акті, протоколом огляду договору застави, а також висновком товарознавчої експертизи про вартість майна. Вказані докази у сукупності підтверджують спосіб проникнення обвинуваченого до будинку та викрадення телевізора з метою отримання за нього грошової винагороди.

При цьому твердження обвинуваченого про те, що з ним не проводився слідчий експеримент спростовується показаннями понятої ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що ОСОБА_4 добровільно на пропозицію слідчого вказав на вікно через яке він проник до будинку потерпілої, звідки викрав її телевізор.

Суд не вірить показанням обвинуваченого про невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину та вважає, що останній таким чином намагається уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Також суд критично ставиться до показань потерпілої, оскільки вони спростовуються перерахованими вище доказами та вважає, що остання у такий спосіб намагається виправдати обвинуваченого, який є її сином, у вчиненні ним тяжкого злочину, за який передбачене тривале позбавлення волі.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що у її сина ОСОБА_4 були ключі від будинку, тобто він мав вільний доступ до нього, а тому не викрадав телевізор, а взяв його для своїх потреб.

Однак, такі показання потерпілої спростовуються її заявою від 22.06.2020 про те, що саме її син ОСОБА_4 пошкодив металопластикове вікно, через яке таємно проник до будинку та викрав телевізор. При цьому остання була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Окрім того, показання ОСОБА_6 в суді про невинуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину також спростовуються протоколом її допиту під час досудового розслідування, у якому остання підтвердила, що у ОСОБА_4 не було ключів від її будинку та вона з ним не спілкується через те, що він неодноразово її обкрадав, а тому переконана, що саме він 22.06.2020 викрав телевізор.

Суд вважає, що протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 на досудовому слідстві від 23.06.2020, є доказом неправдивості її показань у суді та переконаний, що визнання цього протоколу допустимим доказом не порушить конвенційних прав обвинуваченого, оскільки вказаний доказ урівноважується сукупністю інших доказів досліджених під час судового розгляду, які суд піддав ретельному аналізу та якими в повному обсязі доводиться вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Думка захисту про те, що вказаний протокол допиту потерпілої не може бути взятий судом до уваги, не відповідає вимогам ст. 92 КПК України, відповідно до яких обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає, а також вимогам ст. 96 КПК України, згідно з якими для доведення недостовірності показань потерпілої прокурор має право надати її показання на досудовому слідстві, які підтверджують нечесність останньої у суді.

У даному випадку прокурорка надала вказаний протокол допиту потерпілої на досудовому слідстві, як доказ того, що її показання в суді не відповідають дійсності та суперечать іншим доказам, які підтверджують скоєння обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

Таким чином, оцінивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.

Мотиви призначення покарання, вирішення долі судових витрат та речових доказів

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу винного, який вчинив даний злочин під час іспитового строку, посередньо характеризується за місцем проживання, водночас на поведінку останнього неодноразово надходили скарги від родичів, має судимість за вчинення умисного майнового злочину, думку потерпілої, яка заперечувала вчинення ОСОБА_4 даного злочину, а також відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання нових злочинів у виді позбавлення волі.

Окрім того, вироком Житомирського районного суду від 21.09.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому злочин до засудження 21.09.2022, суд вважає, що останньому необхідно призначити покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд також стягує з обвинуваченого витрати пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного вище покарання невідбутої частини покарання за вироком Житомирського районного суду від 21.09.2022 остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня взяття його під варту за вироком Житомирського районного суду від 21.09.2022, тобто з 21.09.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1307 (одну тисячу триста сім) грн 52 коп. витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази, а саме: чек, договір про надання фінансового кредиту - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а ОСОБА_4 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Потерпілій, яка не була присутня у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: