УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 120 231 100 000 009 44 від 26.10.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 231 100 000 009 44 від 26.10.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України про накладення арешту на змиви з керма, з ручки перемикання передач, ручки передніх лівих дверей та підголівник, що були вилученні за результатом огляду місця події 27.10.2023.

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 120 231 100 000 009 44 від 26.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З

ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки «КІА Sorento», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись поряд з буд. № 8 по вул. Гагаріна в смт. Немішаєве Бучанського р-ну Київської обл., не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи необережно, у порушення вимог п. 1.5., п.п. «б» п. 2.З., п.п. «а» п. 2.9, п.п. «а», «г», п. 2.10, п. 12.3. Правил, ст. З Конституції України, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував належним чином на її зміну, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалась проїзною частиною дороги поряд з буд. АДРЕСА_1 , у попутному відносно транспортного засобу, керованого ОСОБА_4 , напрямку, не прийняв своєчасні заходи для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд на останню, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, тобто діючи умисно, продовжуючи керувати транспортним засобом, самовільно залишив місце події.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , від отриманих тілесних ушкоджень, загинула на місці події.

Також, встановлено, що водій ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння близько 20 год. 25 хв. 26.10.2023 за тією ж адресою, після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_5 , продовжуючи керувати автомобілем «КІА Sorento», н.з. НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що остання отримала тілесні ушкодження та залишилась на місці пригоди, позбавлена можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги ОСОБА_5 , не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не відправив потерпілу до лікувального закладу, хоча мав об`єктивну можливість це зробити, діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за скоєне, в порушення вимог п.п. «а», «г», п. 2.10 Правил, ст. З Конституції України, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно, не зупиняючи автомобіль «КІА Sorento», н.з. НОМЕР_1 , залишив місце події.

27.10.2023 з метою безпосереднього переслідування особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, а також врятування майна, яке має значення для досудового розслідування та в подальшому може бути доказом під час судового розгляду, старшим слідчим СУ ГУНП в Київській області за адресою: 35км. + 350м. авто дороги «Київ-Ковель», проведено огляд автомобіля марки «КІА Sorento», н.з. НОМЕР_1 , під час якого з автомобіля вилучено: змив з керма, змив з ручки перемикання передач, змиви ручки передніх лівих дверей та підголовник, а також вказаний транспортний засіб.

Змиви з керма, ручки перемикання передач, дверей, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вони зберегли на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

З метою забезпечення збереження речового доказу, проведення ряду судових експертиз, прокурор просив накласти арешт на змиви з керма, з ручки перемикання передач, ручки передніх лівих дверей та підголовник, що були вилученні за результатом огляду місця події 27.10.2023.

В судове засіданні прокурор не з`явився, просив здійснювати розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що доводи клопотання підтримує та просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном серед іншого, можуть бути речі, якщо вони виготовлені, пристосовані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправних шляхом.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, що у силу ч. 5 ст. 171 КПК покладає на слідчого обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення на таке майно арешту.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом.

При цьому слідчий суддя вбачається підстав та необхідності для арешту змивів з керма, ручки перемикання передач, дверей та підголівник, оскільки зазначенні предмети не є тимчасово вилученим майном, при цьому визнанні речовими доказами та не потребують застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

З наведеного вбачається, що стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись вимогами ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на змиви з керма, з ручки перемикання передач, ручки передніх лівих дверей та підголівник, що були вилученні за результатом огляду місця події 27.10.2023.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: