Номер справи137/974/23

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.2023 Літинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався, в останнє відповідно до Указу Президента України від 01.05.2023 №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 05:30год 20 травня 2023 року терміном на 90 діб, вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Вказаними діями ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та детально розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, згідно з якими він за часу, місця, обставин та способу, встановлених судом, вчинив крадіжку автомобільного електричного компресора з автомобіля, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд. ОСОБА_5 повністю підтверив та погодився із усіма обставинами вчинення правопорушення, вказаними у висунутому йому обвинуваченні, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився із усіма обставинами вчинення правопорушення, вказаними у обвинувальному акті, повідомив, що ОСОБА_5 відшкодував завдані йому збитки та претензій до нього він не має. При призначенні покарання обвинуваченому просив його суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинуваченого та з`ясувавши позицію потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 вчинив умисний закінчений тяжкий злочин.
ОСОБА_5 безробітний, не одружений, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває; раніше неодноразово судимий, в тому числі, за злочини проти власності, згідно характеристики органу місцевого самоврядування, останні компрометуючими матеріалами не володіють, проте повідомили, що ОСОБА_5 притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим, виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлені.
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисний закінчений тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, а також позиції прокурора та органу пробації щодо неможливості виправлення засудженого без позбавлення волі і те, що це може становити небезпеку для суспільства та не сприятиме виправленню засудженого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням тільки в умовах ізоляції від суспільства. Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_5 визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки, зважаючи на думку потерпілого, який просив суворо не карати, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, строк якого визначає мінімальним в межах передбаченої санкції ч.4 ст.185 КК України.
Підстави до застосування положень ст.69, 75 КК України при призначенні покарання не встановлені.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової експертизи по даному кримінальному провадженню становлять 716,94грн, відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст. 2, 7, 100, 124, 174, 349, 351, 358, 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 716,94грн (сімсот шістнадцять гривень 94 копійки).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1