Справа № 489/6625/23
Провадження № 1-кс/489/1502/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

27 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001360 від 24.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна,

встановив:

СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення 24.10.2023 ОСОБА_4 , за попередньою змовою з іншими особами, відкритого викрадення грошових коштів та майна із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_5 .

До суду надійшло клопотання прокурора про арешт вилученого 25.10.2023 в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 грошових коштів та телефону з метою забезпечення їхнього збереження як речових доказів для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

В судове засідання прокурор не з`явився, надіславши заяву про підтримання клопотання та проведення розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Підозрюваний та його захисник до суду не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Їхнє неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення, відомості про які внесені до ЄРДР за №0001360 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та що вилучені в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 телефон та грошові кошти дійсно мають значення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, оскільки були вилучені в ході особистого обшуку особи, яка підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні відповідною постановою слідчого, тому з метою забезпечення їхнього збереження для розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти на них арешт.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні №0001360 від 24.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, накласти арешт на вилучене 25.10.2023 в ході особистого обшуку ОСОБА_4 майно:

- грошові кошти в сумі 115 грн, купюрами номіналом: 50 грн - 1 купюра, 20 грн - 2 купюри, 10 грн - 2 купюри, 5 грн - 1 купюра;

- мобільний телефон «Нокіа», в корпусі червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ;

- грошові кошти у виді металевих монет на загальну суму 11 грн, з яких: 5 монет номіналом 2 грн, 1 монета номіналом 1 грн,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1