ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2191/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005114 від 26.12.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Астрахань Кремінського району, Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 27 грудня 2023 року надійшов обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005114 від 26.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2023 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого провадження 28 грудня 2023 року судом було поставлено на обговорення питання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував, оскільки обвинувальний акт, на його думку, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення КК України та обвинувачення, яке є зрозумілим для обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти повернення обвинувального акта.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Підготовче провадження має завданням процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду, у зв`язку з чим суд у підготовчому судовому засіданні має, зокрема, встановити відповідає чи ні вимогам КПК України обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер (1); анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (2); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство (3); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (3-1); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора (4); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (5); обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання (6); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (7); підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими (7-1); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) (8); розмір пропонованої винагороди викривачу (8-1); дату та місце його складення та затвердження (9).

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та будь-якому випадку і формулювання обвинувачення, що встановлено вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Таким чином, вказана норма кримінального процесуального закону вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті: фактичних обставин кримінального правопорушення (1), правової кваліфікації (за термінологією теорії кримінального процесу «формула обвинувачення») (2) та формулювання обвинувачення (3).

Формула і формулювання обвинувачення (юридичне формулювання) складають правову модель кримінального правопорушення, яка вказує на кримінально-правову норму, порушення якої інкримінується обвинуваченому.

Крім того, частина 4 ст. 291 КК України кореспондує, які документи мають додаватися до обвинувального акта та зазначає, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Отже, до суду має надійти обвинувальний акт, в якому мають міститися обов`язкові відомості, які зазначені у ч. 2 ст. 291 КПК України та бути доданий перелік документів, який зазначений у ч. 4 ст. 291 КПК України.

Пункт 13 частини першої статті 3 КПК України надає визначення обвинувачення, зокрема, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За наслідками перевірки обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0005114 від 26.12.2023 вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення, натомість суд констатує повну відсутність висунутого формулювання висунутого обвинувачення.

Не вдаючись до оцінки викладеного у змісті обвинувального акта, суд вважає за необхідне зазначити, що виклад фактичних обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є самостійними частинами обвинувального акта.

Формулювання обвинувачення має відповідати вимогам п. 2 ч. 2 ст. 374, ст. 475 КПК України та містити дані про місце, час та спосіб вчинення кримінального правопорушення, форми вини особи, мотиви, відображати всі істотні обставини і посилатися на ознаки правопорушення, передбачені диспозицією частини статі КК України, за якою особі висунуте обвинувачення.

Кримінальний процесуальний закон визначає, шо виключно прокурору належать повноваження викладати в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, визначати правову кваліфікацію правопорушення та формулювати обвинувачення.

Разом з цим, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право ОСОБА_4 на захист.

Суд зважає також й на те, що необхідність роз`яснення суті обвинувачення та його зрозумілість для обвинуваченого, покладається на суд (ч. 1 ст. 348 КПК України).

Цей обов`язок суду кореспондується з правом обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України) і яке реалізується через вручення йому обвинувального акта під розписку з наданням доступу до усіх матеріалів справи, з подальшим висуненням публічного обвинувачення у суді.

Отже, прокурор в ході судового розгляду буде позбавлений можливості оголосити текст обвинувального акта щодо висунутого обвинувачення, а суд роз`яснити суть обвинувачення і з`ясовати у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому.

Суд також звертає увагу прокурору, що обізнаність суті обвинувачення стосується не лише правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, із зазначенням статті (частини статті) відповідного закону про кримінальну відповідальність, а й описової частини обвинувального акта, в якій мають зазначатися деталі вчинення злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Необхідність зазначати повну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Виходячи з наведеного, вбачається, що прокурором ОСОБА_3 при затвердженні обвинувального акта, його направленні до суду, недотриманий принцип забезпечення права на захист, оскільки обвинувальний акт не інформує обвинуваченого про причину обвинувачення, так і про його характер.

Як попередньо зазначалось, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які саме перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

На переконання суду, допущені порушення є очевидними недоліками обвинувального акта, що встановлено на стадії підготовчого судового засідання.

Суд також враховує позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 11 листопада 2020 року, у справі № 750/9145/18, провадження № 51-1749км20, з якої вбачається, що скасовуючи ухвалу апеляційного суду, суд зазначив, що апеляційною інстанцією, належним чином не перевірені доводи щодо неконкретності сформульованого обвинувачення, при цьому Верховний Суд послався на рішення ЄСПЛ «Жупнік проти України» від 09 грудня 2010 року, зазначивши, що межі гарантій, передбачених п. 3(а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутого особі обвинувачення, яка надалі може бути сприйнята судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Разом із цим, у п. 3 ст. 6 Конвенції підпункти а, b взаємопов`язані та визначають, що право бути поінформованим про характер і причину висунутого обвинувачення слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

За таких умов, зважаючи на відсутність формулювання висунутого обвинувачення стосовно ОСОБА_4 , обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0005114 від 26.12.2023, підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону.

Керуючись статтями 291, 314-316 КПК України, суд

постановив:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному ЄРДР № 0005114 від 26.12.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, прокурору Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , як такий що не відповідає положенням КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1