ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , а також потерпілого ОСОБА_8 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0000009 від 21.02.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, за посадою контролера в Заставнівському житлово-експлуатаційному управлінні тепло-водозабезпечення, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки з їх відбуванням за місцем роботи засудженого з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його заробітку.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7568 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, що в загальному становить 17568 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Сторона захисту стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки стороною обвинувачення не здобуто жодних доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.

______________________________________________________________________________

ЄУНСС 716/915/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

Номер провадження 11-кп/822/72/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Наполягає на тому, що удари ОСОБА_8 наносив не тільки ОСОБА_6 , а й ОСОБА_11 , а з наведених у вироку доказів неможливо встановити, хто саме спричинив потерпілому виявлені тілесні ушкодження.

Вважає висновки судово-медичних експертиз №30-мд від 25.03.2021 та №53-е від 22.04.2022 неналежними та недопустимими доказами, оскільки експертизи було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, без участі експерта під час слідчих експериментів, без урахування сили удару ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

Щодо інших доказів у справі: слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_12 , показань потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 , експерта ОСОБА_13 вказує, що з них поза розумним сумнівом не встановлено, хто спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 чи ОСОБА_11 .

Також звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи, відтак, стороною захисту під час написання апеляційної скарги було самостійно ініційовано проведення такої експертизи.

Додає висновок комісійної судово-медичної експертизи №142 від 25.12.2023, згідно якої виявлені на тілі ОСОБА_8 ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

На думку захисту, вказаний висновок спростовує висунуте обвинувачення, а тому апелянт просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі також не погоджується із оскаржуваним вироком, вважає його незаконним та необґрунтованим у частині призначеного покарання, відшкодування моральної шкоди та судових витрат на правничу допомогу.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Вказує, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди на суму 10 000 грн є необґрунтованим, зробленим без врахування обсягу душевних страждань потерпілого, та його зусиль для нормальної організації свого життя, побуту та професійної діяльності.

Також зазначає, що поніс витрати на правничу допомогу на загальну суму 65 720 грн та витрати, пов`язані із прибуттям представника у судові засідання на суму 10 000 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом про надані послуги та квитанціями до прибуткового касового ордеру, однак судом вказані докази були безпідставно відхилені, що потягнуло за собою неповноту судового розгляду.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі; стягнути з ОСОБА_8 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 65 720 грн витрат на правничу допомогу та 10 000 грн витрат, пов`язаних з прибуттям представника у судові засідання.

На зазначені апеляційні скарги надійшли письмові заперечення:

- захисника ОСОБА_7 на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 ;

- представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ;

- прокурора Заставнівського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_14 на апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 .

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 20.02.2021 близько 14:00 год., перебуваючи на території домогосподарства, належного його брату ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в ході раптово виниклого конфлікту на фоні неприязних відносин наніс удари кулаками правої та лівої руки, а саме: кулаком правої руки 3 (три) удари в район голови з ліва та 1 (один) по тілу в район грудей, кулаком лівої руки 1 (один) удар в район голови з ліва та 1 (один) по тілу в район грудей ОСОБА_8 . В результаті чого спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, післятравматичного субарахноїдального крововиливу з вираженими цефаліями, синдрому помірної лікворної венозної дисциркуляції, помірної атаксії та астенічного розладу.

Дані тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта Кіцманського міжрайонного відділення Чернівецького обласного бюро СМЕ № 30-Мд відносяться до середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу потерпілого, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення обох апеляційних скарг, просила залишити без змін вирок суду.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст вироку та вимоги апеляційних скарг, заслухавши доводи учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, заслухавши сторони кримінального провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За вимогами ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, мотиви призначення покарання.

Обґрунтування обвинувачення має містити не лише формальний перелік доказів, наданих органами досудового розслідування, а саме аналіз усіх зібраних у провадженні доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинуваченого, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

При цьому, суд зобов`язаний після всебічного, повного і об`єктивного розгляду дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.

Вказаних приписів, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано.

Згідно оскаржуваного вироку, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 ставиться у вину нанесення трьох ударів кулаком правої руки в район голови зліва, одного удару по тілу в район грудей, одного удару кулаком лівої руки в район голови зліва та одного по тілу в район грудей ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини ОСОБА_6 , суд зіслався у вироку, зокрема, на показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , матеріали слідчих експериментів, з яких, зокрема, вбачається, що удари ОСОБА_8 наносив не тільки обвинувачений, а й ОСОБА_11 .

В основу вироку також покладено висновки судово-медичних експертиз №30-мд від 25.03.2021 та №53-Е від 22.04.2022, виконані судовим експертом ОСОБА_13 , якого було допитано в судовому засіданні.

Згідно п.3 висновку №30-мд від 25.03.202, якому не надано оцінку у вироку, встановити, скільки ударів було нанесено потерпілому і чим вони були спричинені, неможливо з підстав відсутності опису зовнішніх тілесних ушкоджень.

З п.3 висновку додаткової експертизи №53-Е від 22.04.2022, отримання виявлених тілесних ушкоджень від нанесення ударів долонею особи жіночої статі у вигляді ляпасів по обличчю ОСОБА_8 маловірогідне, встановити, скільки ударів було нанесено потерпілому, неможливо.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_13 надав показання, що не виключає участь жінки у даному конфлікті, однак, враховуючи тяжкість отриманих потерпілим ушкоджень, він не вважає, що вони виникли від ударів долонею (ляпасів) особи жіночої статі.

Звертаючи увагу на розбіжності, що виникли між двома наявними висновками, з урахуванням показань експерта ОСОБА_13 , захисник обґрунтовано звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2023 року у задоволенні клопотання захисника відмовлено, у зв`язку з чим стороною захисту було самостійно ініційовано проведення такої експертизи.

До апеляційної скарги захисником додано письмовий документ із назвою «Висновок комісійної судово-медичної експертизи по клопотанню адвоката за матеріалами кримінального провадження №142» від 25.12.2023, складений судово-медичною експертною комісією Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи.

З підсумкової частини вказаного висновку вбачається, що комісією поставлено під сумнів діагноз «Забій головного мозку», а наявна неврологічна симптоматика у ОСОБА_8 , на переконання спеціалістів, вкладається у симптомокомплекс струсу головного мозку, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Дане ушкодження виникло внаслідок одноразової травмуючої дії твердого предмета чи при співударянні з таким (місце прикладання сили не встановлене).

Об`єктивних даних щодо того, внаслідок чиїх дій ( ОСОБА_6 чи ОСОБА_11 ) виникли ушкодження на тілі потерпілого, у комісії немає.

Колегія суддів зауважує, що вказане дослідження не може вважатися висновком комісійної судово-медичної експертизи у розумінні КПК України, оскільки воно проведено поза межами судового провадження, після ухвалення судом вироку, за клопотанням сторони, а не за рішенням суду, як те передбачено п.2 Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи N 6 від 17.01.95

Однак вказаний висновок викликає обґрунтований сумнів в категоричності та однозначності висновків попередніх судово-медичних експертиз, які покладені в основу обвинувального вироку.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином не встановив та не описав у вироку механізм нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, не встановив достеменно кількість та локалізацію нанесених ударів, не розмежував, які конкретні ушкодження були нанесені різними учасниками конфлікту обвинуваченим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_11 , які наносили удари спільно.

Окрім цього, у вироку суд належним чином не спростував версію сторони захисту та необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисту про призначення комісійної судово-медичної експертизи, зрештою, не усунувши розбіжності і неточності наявних у справі висновків.

При цьому колегія суддів зауважує, що у ході апеляційного розгляду захисник такого клопотання не заявляв, а відтак апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень самостійно призначити експертизу для усунення встановлених суперечностей.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо не надання вмотивованої оцінки можливості утворення у потерпілого тілесних ушкоджень в інший спосіб, ніж зазначено в обвинуваченні, є такими, що заслуговують на увагу.

Стосовно доводів апеляційної скарги потерпілого щодо необґрунтованості вироку суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то колегія суддів встановила наступне.

У судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілого пояснив, що в день ухвалення оскаржуваного вироку ним було подано клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом цивільного позову, у порядку ст.141 ЦПК України.

Вказане клопотання було розглянуте судом у межах кримінального провадження, після проголошення вироку, та постановлено ухвалу, якою, зокрема, відмовлено у стягненні з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судових витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із явкою представника у судові засідання.

Вирішення клопотань поза межами судового провадження, яке у даному випадку закінчилось ухваленням вироку, чинний КПК не передбачає.

А тому ухвала Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2023 року підлягає скасуванню як така, що не передбачена кримінальним процесуальним законом.

А тому, апеляційний суд вважає, що питання судових витрат судом першої інстанції також належним чином не вирішене, як і не досліджені всі докази, надані цивільним позивачем, та їм не було надано вірну правову оцінку.

Колегія суддів наголошує, що згідно ч.3 ст.26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Враховуючи те, що апелянтами не ставилось питання про повторне дослідження доказів у кримінальному проваджені, колегія суддів не вправі надавати їм іншу оцінку, аніж та, що надана судом в оскаржуваному вироку.

Відтак, апеляційний суд позбавлений можливості усунути перелічені вище порушення процесуального закону та ухвалити законне та обґрунтоване остаточне рішення по суті вимог апеляційних скарг.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 КПК України.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи не були дотримані у повній мірі загальні засади кримінального провадження, що вплинуло на законність та обґрунтованість судового рішення, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду необхідно усунути вказані вище недоліки, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати наявні докази, дати їм оцінку, ретельно дослідити доводи сторін, викладені в апеляційних скаргах та запереченнях, та, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону.

Зокрема, суду першої інстанції слід перевірити наведений в обвинуваченні механізм заподіяння тілесних ушкоджень та співставити його з наявними у справі доказами з урахуванням позицій сторони обвинувачення та захисту; у разі призначення комісійної судово-медичної експертизи доручити її проведення іншій установі, аніж Чернівецьке обласне бюро судово-медичної експертизи, оскільки експерти установи уже висловили свою думку з приводу досліджуваних обставин; вирішити цивільний позов з урахуванням наданих позивачем доказів.

За таких обставин, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції з підготовчого судового засідання іншим складом суду.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2023 року, постановлену за результатами розгляду клопотання адвоката ОСОБА_9 про приєднання доказів та стягнення судових витрат, скасувати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

09.02.2024 року

(дата засвідчення копії)