У Х В А Л А

Справа № 183/1117/24

№ 1-кс/183/277/24

06 лютого 2024 року м.Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 05.02.2024 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В:

Згідно поданого клопотання слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05 лютого 2024 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де разом розпивали алкогольні напої.

В ході спільного вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_5 виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 , який вдалося зупинити та вказані особи продовжили спільно вживати алкогольні напої.

Далі, 05 лютого 2024 року приблизно о 16 годині 50 хвилин, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , повторно виник словесний конфлікт, в результаті чого ОСОБА_5 , завдав одного удару в область обличчя ОСОБА_7 , на що останній почав нецензурно виражатися в бік ОСОБА_5 , та в ході даного спілкування у ОСОБА_5 виник прямий умисел на позбавлення ОСОБА_10 ..

Реалізуючи свій прямий умисел, 05 лютого 2024 року приблизно о 16 годині 52 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 взяв зі столу кухонний ніж, діючи умисно тримаючи ніж в лівій руці наніс один удар в область шиї ОСОБА_7 , з правої сторони. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_5 , залишився на місці вчинення злочину та не надав першої медичної допомоги.

В результаті вказаних дій ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення яремної вени зліва на всьому протязі.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий зазначив, що запобігти переліченим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден менш суворий запобіжний захід не зможе таким чином обмежити свободу його пересування, щоб запобігти ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків, а також ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання переліченим ризикам, прокурор просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків зазначених в п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказані в клопотанні.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання, посилаючись на те, що запобігти ризикам можливо шляхом застосування цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.

Так, під час судового розгляду встановлено, що у провадженні Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

05 лютого 2024 року о 17:30 годин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

При розгляді письмових доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру у скоєнні кримінальних правопорушень обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 не одружений, офіційно не працевлаштований, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 мешкає за однією адресою із безпосереднім свідком кримінального правопорушення ОСОБА_8 , мешкає у одному селі із безпосереднім свідком кримінального правопорушення ОСОБА_11 ; не проведено жодних слідчих процесуальних дій з потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , який наразі зараз перебуває на стаціонарному лікуванні. Свідки та потерпілий ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого, змусити їх змінити свої показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ст.177 КПК України.

Стосовно доводів захисника про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний фактично проживає у житлі, яке не належить ні підозрюваному, ні членам його сім`ї. При цьому слідчому судді не надано відомостей про згоду власника житла на перебування у ньому під домашнім арештом підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, а також особу підозрюваного, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 КПК України, слідчий суддя вважає, що запобігти зазначеним ризикам за допомогою більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважаю, що підозрюваному не слід визначати заставу згідно з ч.4 ст.183 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193,194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 квітня 2024 року включно.

Строк дії ухвали - до 01 квітня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 07 лютого 2024 року о 08:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1