Справа № 308/4300/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000092 від 09.04.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дубове, Тячівського району, Закарпатської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасовово не працюючого, одруженого, раніше не несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 09.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що судовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені у ході досудового розслідування точні місце та час, але не пізніше 01 липня 2018 року у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» , місце знаходження м. Бровари, вул. Київська, 221, за рахунок продажу будівельних блоків стінових з комірчатого (пористого) бетону 2,5-500-35-1 СТБ 1117-98.

У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 3575-IV від 16.03.2006, ОСОБА_4 з 17.09.2013 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, якому у відповідності до національного класифікатора України, прийнятого наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 N457 (v0457609-10), присвоєно види економічно діяльності, серед яких 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно технічним обладнанням, 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 47.52 роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, а тому останній добре розуміючи, що може вчиняти господарську діяльність скориставшись тим, що ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» намагається поставляти залізничним шляхом на станцію Тересва «Львіської залізниці» будівельні матеріали, будівельні блоки стінові з комірчатого (пористого) бетону 2,5-500-35-1 СТБ 1117-98, увійшовши у довіру до службових осіб ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», шляхом надання інформації про те, що він є фізична особа підприємець, та безпосередньо може отримувати будівельні матеріали і на території свого підприємства, за адресою: АДРЕСА_1 вчиняти продаж вказаних будівельних матеріалів.

Повіривши у достовірність інформації ОСОБА_4 , представники ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» будучи введеними в оману, уклали з ОСОБА_4 усний трудовий договір та надали останньому доручення №1 від 05 липня 2018 року та доручення №2 від 01 січня 2019 року якими наділили ОСОБА_4 на оформлення документів і отримання всіх вантажів, які прибувають на станцію Тересва, а саме: підписувати облікові картки виконання плану перевезень, підписувати відомості плати за користування вагонами, пам`ятки про користування вагонами, виконувати всі розрахунки зі станцією по всім видам провізних платежів, зборів і штрафів, підписувати і отримувати комерційні акти, акти загальної форми, підписувати і отримувати накопичувальні картки, переліки і інші документи, пов`язані з перевезенням вантажів і виконанням розрахунків, тобто наділили ОСОБА_4 правомочністю по отриманню, розпорядженню, управлінню, зберіганню майна яке прибувало на адресу ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» з м.Коваль, Волинської області на станцію Тересва «Львіської залізниці».

Слідчий в клопотанні зазначає, що у відповідності до ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10 «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів» затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, ст.ст. 3, 4 «Правил користування вагонами і контейнерами» затверджених наказом Міністерства транспорту України за №113 від 25.02.1999, ст. 23 Законом України «Про залізничний транспорт», ст.ст.35, 42, 46,47, 48, 52, 110 Статуту залізниць України, агент комерційної лінійної станції при видачі вагонів з вантажем та отримання його, видає та надає для підпису власнику вантажу чи довіреній особі «Пам`ятки про подавання вагонів», «Пам`ятки про забирання вагонів», а тому ОСОБА_4 добре розуміючи, що без участі третіх осіб не зможе самостійно реалізувати свій злочинний план, при тому залишаючись не помітним, залучив до його реалізації робітників станції Тересва, виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця», АТ Укрзалізниця ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та інших невстановлених слідством осіб, які не були обізнані із злочинними планами ОСОБА_4 .

Так, в період часу з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2019 року, ОСОБА_4 будучи відповідно до доручення №1 від 05 липня 2018 року та доручення №2 від 01 січня 2019 року матеріально-відповідальною особою, довіреною особою ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, використовуючи у особистих корисливих цілях надані йому повноваження по отриманню, розпорядженню, управлінню, зберіганню майна яке прибувало на адресу ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» на станцію Тересва «Львіської залізниці», увійшовши у довіру до робітників станції Тересва, виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця», АТ Укрзалізниця ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шляхом надання їм не правдивої інформації про те, що він отримує вагони з будівельними матеріалами та після розвантаження будівельних матеріалів він поставить свій підпис у відповідних документах, власні підписи у «Пам`ятка про подавання вагонів», «Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами» та «Пам`ятка про забирання вагонів» не поставив, а натомість із залученням невстановлених ході досудового розслідування третіх осіб, та вантажного автотранспорту, вчиняв розвантаження вагонів на станції Тересва з будівельними матеріалами ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» - будівельні блоки стінові з комірчатого (пористого) бетону 2,5-500-35-1 СТБ 1117-98, які у подальшому на території Закарпатської області реалізовував невстановленим у ході досудового розслідування особам.

З метою укриття своїх протиправних дій, та доводячи свій злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння коштами ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», ОСОБА_4 шляхом надання неправдивої інформації вводив в оману представників ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», яким повідомляв, про те, що будівельні матеріали він як довірена особа отримував на станції Тересва і такі будівельні матеріали зберігаються на його підприємстві за адресою: м.Тячів, вул. Незалежності 241, Закарпатської області до окремого розпорядження представників вказаного товариства.

В результаті своїх шахрайських дій ОСОБА_4 завдав ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» матеріальну шкоду на загальну суму 38 049 268, 58 грн., чим самим завдав шкоди товариству в особливо великих розмірах, яка більш ніж в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Слідчий зазначає, що у ході досудового розслідування, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом прийняття заяви від представника ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2020, поясненням ОСОБА_11 від 09.04.2020, протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 09.04.2020, 08.05.2020, 08.07.2020, 02.09.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.04.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколами допиту свідка ОСОБА_16 15.01.2021, 13.04.2022, протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 02.07.2020, 15.01.2021, 03.08.2021, 13.04.2022, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 02.07.2020, 15.01.2021, 13.04.2022, поясненням ОСОБА_4 09.07.2020 де останній визнає, що отримував вагони з блоками ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», контракт №21052018 від 21.05.2018 про придбання та поставку будівельних матеріалів з Республіки Білорусь ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», контракт №04012019 від 01.1.2019 про придбання та поставку будівельних матеріалів з Республіки Білорусь ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», листом з ГУ ДПС у Закарпатській області за №6458/10/07-16-02-00-10 від 04.05.2020 про реєстрацію ОСОБА_4 як фізичної особи підприємця, інформацією з Волинської митниці за №3425-7.3-28-05 від 16.04.2020, про те, що будівельні блоки стінові з комірчатого (пористого) бетону 2,5-500-35-1 СТБ 1117-98 відправником якого виступало СЗАО «КварцМелПром», одержувачем виступало ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», повідомлення ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» до станції Тересва про уповноваження на інтереси ОСОБА_4 за №1 від 05.07.2018, повідомлення ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» до станції Тересва про уповноваження на інтереси ОСОБА_4 за №1 від 01.01.2019, дорученням №1від 05.07.2018 на уповноваження ОСОБА_4 , «Пам`ятка про подавання вагонів» за 2018 рік №№ 43, 46, 49, 50, 51, 52, 54, 56, 55, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 69,70, 82, 72, 76, 79, 81, 83, 85, 86, 96, 87, 88, 89, 91, 99, 103, 101, 105, 106, 110, 112, 117, 118, 120, 122, 123, 126, 130, 132, 135, 134, 152, 136, 137, 139, 140, 141, 142, 143, 144, «Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами» за 2018 рік №№ 46, 49, 52, 53, 54, 55, 57, 58, 59, 60, 61, 63, 64, 66, 67, 69, 70, 71, 73, 78, 79, 91, 81, 84, 85, 90, 92, 93, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 106, 114, 115, 117, 118, 119, 121, 123, 124, 126, 127, 130, 132, 137, 138, 139, 141, 143, 144, 147, 151, 153, 155, 156, 157, 158, 161, 160, 162, 163, 164, 165, 166, 168, 174, «Пам`ятка про забирання вагонів» за 2018 рік №№ 43, 46, 49, 50, 51, 52, 54, 55, 56, 57, 59, 60, 62, 63, 65, 66, 67, 69, 75, 87, 77, 80, 81, 84, 86, 88, 89, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 102, 110, 111, 113, 114, 115, 117, 118, 119, 120, 122, 123, 126, 128, 133, 135, 137, 139, 140, 143, 147, 149, 151, 152, 153, 154, 157, 156, 158, 159, 160, 161, 162, 164, 170, дорученням №1від 01.01.2019 на уповноваження ОСОБА_4 , «Пам`ятка про подавання вагонів» за 2019 рік №№1, 2, 4, 5, 15, 19, 22, 25, 27, 28, 31, 35, 37, 40, 44, 46, 51, 52, 54, 53, 55, 56, 60, 61, 62, 64, 71,74, 75, 77, 79, 80, 83, 84, 85, 86, 87, 94, 98, 95, 96, 99, 102, 103, 105, 108, 112, 113, 114, 116, 119, 123, 117, 124, 127, 128, 129, 130, 131, 134, 133, 135, 143,153, 156, 157, 160, 163, 164, 169, 171, 172, 173, 174, 180, 183, 187, 184, 188, 191, 193, 195, 194, 197, 201, 202, 203, 204, 208, 209, 210, 214, 215, 216, 217, 218, 220, 221, 223, 228, 229, 230, 231, 234, 236, 239, 240, 243, 244, 246, 247, 248, «Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами» за 2019 рік №№1, 2, 3, 5, 6, 22, 27, 29, 31, 32, 33, 36, 39, 41, 42, 46, 47, 48, 52, 54, 57, 60, 62, 63, 64, 65, 67, 68, 72, 73, 74, 75, 77, 78, 79, 87, 90, 92, 95, 96, 98, 99, 100, 101, 107, 108, 109, 111, 112, 113, 114, 117, 118, 120, 122, 124, 125, 126, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 139, 141, 142, 144, 147, 150, 151, 154, 155, 156, 157, 158, 160, 161, 162, 163, 167, 168, 169, 170, 174, 176, 180, 181, 182, 185, 186, 189, 194, 200, 201, 202, 203, 204, 205,206, 208, 214, 216, 217, 218, 221, 222, 226, 227, 228, 229, 231, 232, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 244, 249, 250,251, 252, 255, 258, 261, 262, 264266, 268, 271, 275, 274, 277, 279, 281, 282, 283, 284, 285, «Пам`ятка про забирання вагонів» за 2019 рік №№1, 2, 3, 5, 6, 22, 27, 29, 31, 32, 33, 36, 39, 41, 42, 46, 47, 48, 52, 54, 57, 60, 62, 63, 64, 65, 68, 69, 72,73, 74, 75, 76, 78, 79, 80, 88, 90, 91, 93, 97, 98, 100, 101, 102, 103, 109, 110, 111, 113,114, 115, 116, 119,120, 122,124, 126,127, 128, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 141, 143, 144, 146, 149, 152, 153, 156, 157, 158, 159, 160, 162, 163, 164, 166, 165, 169, 170, 171, 172, 175, 176, 178, 182, 183, 184, 187, 188, 191, 196, 202, 203,204, 205, 206, 207, 208, 210, 216, 218, 219, 220, 223, 224, 228, 229, 230, 231, 233, 234, 238, 239, 240, 241, 242, 243, 251, 252, 253, 254, 257, 260, 263, 264, 266, 268, 270, 273, 277, 276, 279, 281, 283, 284, 285, 286, 287, протоколом тимчасового доступу на станції Тересва від 27.05.2020, протоколом тимчасового доступу у ВСП «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» від 25.06.2020, протоколом тимчасового доступу РФ «Львівська залізниця» від 14.07.2020, яким вилучено оригінали пам`яток, протоколами тимчасового доступу до трафіків операторів мобільного зв`язку від 17.08.2020, листом та довідкою опрацьованої інформації щодо з`єднань абонентів мобільного зв`язку за №1702/106/6/2021 від 25.08.2021, протоколом НСРД щодо ОСОБА_7 від 30.11.2021, протоколом НСРД щодо ОСОБА_10 , від 30.11.2021, протоколом НСРД щодо ОСОБА_16 від 30.11.2021, протоколом НСРД щодо ОСОБА_4 , від 30.11.2021, висновком судово-почеркознавчої експертизи за №СЕ-19/107-22/26-ПЧ від 04.02.2022, висновком судово-почеркознавчої експертизи за №СЕ-19/107-22/23-ПЧ від 03.02.2022, висновком судово-почеркознавчої експертизи за №СЕ-19/107-22/25-ПЧ від 26.01.2022, висновком судово-економічної експертизи за №СЕ-19/107-22/7023-ЕК від 30.11.2022 та іншими матеріалами провадження.

Слідчий вказує на те, що докази, які зібрані на даному етапі досудового розслідування в достатній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та достатні для обрання останньому запобіжного заходу.

Слідчий зазначає, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків,експерта, спеціаліста, інших учасників у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від пяти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування .

На думку слідчого, вищевказані обставини, а також той факт, що ОСОБА_4 згідно особової картки Державної міграційної служби України у різний час отримував паспорти громадянина України для виїзду за кордон, зокрема паспорти серії та номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 за допомогою яких безперешкодно може покинути територію України, виїхавши за її межі, що підтверджується листом ВКА ГУНП в Закарпатській області № 899/106/6-5-2023 від 04.10.2023, відповідно до якого ОСОБА_4 у період з 13.07.2020 по 16.08.2023, у тому числі у період дії правового режиму воєнного стану, введеного на території України у 2022 році, неодноразово здійснював перетин Державного кордону України до країн Європейського Союзу, використовуючи при цьому вищевказані паспорти громадянина України для виїзду за кордон дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

В обґрунтування наявності ризику слідчий також зазначає, що матеріальна шкода, завдана потерпілому внаслідок вчинення кримінального правопорушення, становить 38 049 268, 58 грн., що є особливо великим розміром, а в разі доведення вини особи у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, останній зобов`язаний буде відшкодувати її у повному обсязі.

Вказані обставини у своїй сукупності дають реальні підстави органу досудового розслідування вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, з метою перешкоджання досудовому розслідуванню, затягування строків слідства та уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування за межами території України протягом тривалого часу та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судовий розгляд даного кримінального провадження.

На думку органу досудового розслідування наявний ризик незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілого, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що даний ризик обґрунтовано тим, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні ряду судових первинних, повторних та додаткових експертиз; у допиті осіб в якості свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження, які відомі підозрюваному, як під час досудового розслідування так і у ході судового розгляду кримінального провадження, у тому числі тих, які ще не допитані з об`єктивних причин, та будуть допитані у ході подальшого досудового розслідування; у додатковому допиті потерпілого щодо обставин протиправного заволодіння її майном.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного, який перебуває на волі, на свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

Аналогічні протиправні методи впливу можуть бути застосовані як до експертів, які виконуватимуть експертизи у даному кримінальному провадженні, у тому числі у спосіб вступу у поза процесуальні корупційні відносини з метою схиляння їх до проведення необ`єктивного дослідження, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких, так і до потерпілого, з метою надання ним неправдивих показань.

З огляду на вищевикладене, на думку слідчого , зазначене обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Слідчий зазначає про наявність ризику - знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий зазначає, що зважаючи на те, що ретельна підготовка та вчинення даного злочину проведена із залученням ряду фізичних осіб, супроводжувалася виготовленням документів, підозрюваному можуть бути відомі місця зберігання таких документів та речей, засобів для їх виготовлення, які ще не долучені до кримінального провадження та які у подальшому можуть бути використані як докази, а тому останній може вдатися до їх знищення чи приховування, перебуваючи на волі.

Окрім того слідчий вказує на наявність ризику - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній є фізичною особою підприємцем і має тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними та іншими органами, через керівників яких може вчиняти тиск на потерпілих, експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин, з метою відмови чи зміни ними показань, вчинення інших дій на його користь, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких, підшукання осіб, які можуть надавати неправдиві показання на його користь.

У випадку незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий вважає, що наявний ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти корисливі правопорушення. Враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявні підстави вважати, що останній, може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Вказані ризики на думку органу досудового розслідування доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

На думку сторони обвинувачення, з урахуванням сукупності обставин, наведених вище, а саме обґрунтованості підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкості кримінального правопорушення, способу його вчинення, наслідків, які воно потягло, суворості можливого покарання, наявності кількох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутності обставин, які перешкоджають триманню під вартою ОСОБА_4 , застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою буде недостатнім, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 не досягне мети застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведені в клопотанні обставини, сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину) , яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке йому загрожує, та приймаючи до уваги,що жоден більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів.

Позиція сторони обвинувачення в суді

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Прокурор надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні. Просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також просив визначити розмір застави не менший за 18 101 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Наголосив на тому, що матеріальна шкода, завдана потерпілому внаслідок вчинення кримінального правопорушення, становить 38 049 268, 58 грн., що є особливо великим розміром, а в разі доведення вини особи у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, останній зобов`язаний буде відшкодувати її у повному обсязі.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 заперечив, зазначив, що сплив строк досудового розслідування. Прокурор не звертався до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування. Окрім того, відсутній договір про матеріальну відповідальність підозрюваного ОСОБА_4 . Вважає, що дана кримінальна справа фальсифікована правоохоронними органами. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, зазначив, що на даний час відсутні будь-які ризики зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України. Вказав про відсутність доказів вчинення ним злочину. Він не буде переховуватись від органів досудового розслідування. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілого, спеціаліста у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньму у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України ( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину) за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст. 190 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 190 КК України ( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину) відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено зокрема, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якого 16 листопада 2023 року, йому вручена. Суд звертає увагу сторони захисту , що дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину).

Слідчий суддя, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбеллі Гартлі проти Сполученого Королівства`від 30серпня 1990 року, п.32, SeriesA,N182)

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину), слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину) за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 , кваліфікованого за ч. 4 ст. 190 ( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину) злочину , які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_4 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, фальсифікація матеріалів, то слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати слідчий суддя під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Доводи захисту щодо закінчення строків досудового розслідування слідчий суддя відхиляє, оскільки перевірка дотримання слідчим, прокурором строків досудового розслідування виходить за межі розгляду, їхнє закінчення не впливає на вирішення питання про обґрунтованість чи необґрунтованість підозри. Закінчення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні є підставою для його закриття прокурором або судом - під час розгляду по суті.

Відповідно до ч. 8 ст. 615 КПК України у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що через введення воєнного стану в Україні та пов"язаних з цим ризиками для життя та здоров`я громадян, відсутня об`єктивна можливість дотриматися стандартного порядку проведення процесуальних дій, а відтак до застосування підлягають положення ч. 8 ст. 615 КПК України щодо не зарахування до строку досудового розслідування строку від дати введення воєнного стану до дати припинення чи скасування воєнного стану. Отже, суд не вбачає порушення у кримінальному провадженні № №0000092 від 09.04.2020 року процесуальних строків, саме строку досудового розслідування.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується ( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину), передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 4 ст. 190 КК України ( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину) передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Встановлено, що ОСОБА_4 має паспорти громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_3 , НОМЕР_2 за допомогою яких безперешкодно може покинути територію України. При цьому, попри обмеження можливості чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, виїзду за межі України на період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_4 у період з 13.07.2020 по 16.08.2023, у тому числі у період дії правового режиму воєнного стану, введеного на території України у 2022 році, неодноразово здійснював перетин Державного кордону України до країн Європейського Союзу, використовуючи при цьому вищевказані паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Це свідчить про наявність можливості у ОСОБА_4 покинути межі України та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду за кордоном навіть у воєнний час.

Слідчий суддя бере до уваги факт перетину Державного кордону України в період з 13.07.2020 по 16.08.2023 у тому числі у період дії правового режиму воєнного стану, введеного на території України.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до особливо тяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо існування ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілого, свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож суд не виключає можливості незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного з використанням свого кола звязків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних вище осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків , потерпілого є актуальним.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя прийшов до висновку щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та отримання примірнику клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками, ОСОБА_4 отримав можливість оцінити обсяг наявних у сторони обвинувачення доказів, роль речей і документів, які можуть бути використані як докази стороною обвинувачення. Враховуючи стадію досудового розслідування, необхідність проведення слідчих дій щодо встановлення та отримання додаткових доказів, достатньо ймовірним для ствердження є те, що останній використовуючи власні ділові зв`язки, можливості, може вживати заходи щодо знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, у тому числі тих, що знаходяться у володінні підприємств, а також може здійснюватися перешкоди у отриманні (вилученні) таких речей і документів стороною обвинувачення.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Підозрюваний будучи зареєстрованим як фізична особа підприємець набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, у нього наявні відповідні фінансові, організаційні можливості, особисті та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Відповідні зв`язки ОСОБА_4 може використати для уникнення кримінальної відповідальності, штучного створення доказів захисту, незаконного впливу на органи досудового розслідування, суд, інших учасників кримінального провадження, ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування цього ризику, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Слідчий суддя вважає недоведеною прокурором можливості продовження кримінального правопорушення підозрюваним, оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення кваліфіковано стороною обвинувачення як закінчений злочин.

Слідчий суддя вважає недоведеною прокурором можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, слідчий суддя вважає недоведеною наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вказані обставини разом з наявними ризиками свідчить про необхідність обрання та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що забезпечить запобігання встановленим слідчим суддею ризикам.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, беручи до уваги, що вчинене останнім кримінальне правопорушення призвело до завдання матеріальної шкоди , саме тримання під вартою є єдиним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні.

Встановлені в ході досудового розслідування та відображені в цьому клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь їх тяжкості, роль підозрюваного у їх вчиненні, розмір спричиненої матеріальної шкоди, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків дають обґрунтовані підстави вважати, що жодні інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування до ОСОБА_4 . Отже, обрання запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшить їх до прийнятного рівня.

Слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Необхідно враховувати той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 були спрямовані на заволодіння грошовими коштами потерпілого , у тому числі шляхом обману та зловживання довірою.

Обрання саме такого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу.

Водночас, слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання вказаним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого підозрюваного та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_4 дозволяють та не перешкоджають обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, стан його здоров`я не перешкоджає триманню його під вартою. Доказів про те, що стан здоров`я ОСОБА_4 перешкоджає на даний час обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 затриманий не був, а відтак строк тримання його під вартою слід рахувати з моменту взяття під варту .

Щодо розміру застави та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України передбачені випадки, коли слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні не встановлено передбачених вказаною нормою підстав для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Цей розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку, та не була надмірною. Водночас також слід враховувати, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави, який необхідно визначити підозрюваному, слідчий суддя має враховувати тяжкість злочину, в якому він підозрюється, його майновий та сімейний стан, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Як встановлено вище, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України ( в редакції Закону чинній на час вчинення злочину), тобто особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зважаючи на тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , обставини кримінального правопорушення та індивідуальні особливості підозрюваного, розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди - у розмірі 38 049 268,58 грн. слідчий суддя доходить висновку, що застава у сумі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде недостатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за можливе визначити у даному випадку заставу у розмірі, що перевищує встановлену п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України межу застави, оскільки цей випадок, на думку слідчого судді , є виключним випадком з огляду на сукупність наступних обставин: підозрюваному ОСОБА_4 стороною обвинувачення інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, предметом злочину є заволодіння майном , розмір матеріальної шкоди у сумі 38 049 268,58 гривень.

Дані щодо завданих матеріальних збитків підтверджуються наявними в матеріалах справи висновком експерта від 30.11.2022 №СЕ-19/107-22/7023-ЕК.

При визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що вказане кримінальне провадження стосується заволодіння майном ТзОВ « Євробудтрейд-Захід» , розмір матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням становить 38 049 268,58 гривень.

Вказане, на переконання слідчого судді, свідчить про виключність обставин справи, а тому розмір застави може перевищувати межі, встановлені законодавцем.

При визначенні розміру застави у якості альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тобто, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи обставини розслідуваного злочину, який інкримінується підозрюваному, імовірну завдану шкоду в сумі 38 049 268,58 гривень, спосіб вчинення вказаного злочину, слідчий суддя вважає, що розмір застави слід визначити у розмірі 14176 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 048 384, 00 гривень. Такий розмір з урахуванням майнового стану підозрюваного та членів його родини, а також його індивідуальних обставин, зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження та не являється непомірним для нього. Визначений розмір застави є співмірним, а також відповідним з огляду на імовірно завдану шкоду та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Саме такий розмір, на переконання слідчого судді, буде тим стимулюючим фактором, який стримуватиме підозрюваного від реалізації наявних ризиків і такий розмір підозрюваний або інша особа (заставодавець) боятиметься втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти відповідні обов`язки.

У разі внесення застави, з метою досягнення мети застосування запобіжного заходу, виконання завдань кримінального провадження, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , строком на два місяці такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя також акцентує увагу на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який запобіжний захід (у тому числі і винятковий запобіжний захід - тримання під вартою) застосовується виключно з метою забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчиняти дії перелічені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є покаранням за вчинене кримінальне правопорушення у розумінні норм кримінального закону і не може застосовуватися у якості такого.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000092 від 09.04.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дубове, Тячівського району, Закарпатської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасовово не працюючого, одруженого, раніше не несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 12 січня 2024 року.

Строк тримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою обчислювати з моменту взяття під варту.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом в розмірі 14 176 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн. ), тобто 38 048 384,00 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Після внесення застави у визначеному розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21 листопада 2023 року о 09 год. 40 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1