Справа №601/2296/22
Провадження № 1-кп/601/52/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000194 від 16.11.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, одруженої, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

16 листопада 2022 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_3 приїхала до домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 .

В цей момент між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на грунті особистих неприязних відносин виникла суперечка під час якої в ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення умисного тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, перебуваючи по АДРЕСА_2 поблизу домогосподарства ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи поруч, ОСОБА_3 кулаком правої руки нанесла один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді садна лівої завушної ділянки, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 суду пояснила, що вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України вона не визнає та зазначила, що 16 листопада 2022 року вона зранку завезла дитину в школу та під`їхала до господарства ОСОБА_5 . Потерпілий був у дворі, вона покликала його. Він вийшов до неї на вулицю. У неї був зошит і вона показала потерпілому, що він винен їй 7 тисяч 300 гривень. Почали сваритися. Потерпілий був агресивним, схопив її за шию і душив. Вона його не била. Зателефонувала на «102». Свідків у цей момент не було, вони появилися коли приїхали працівники поліції. Просить її виправдати.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини, винуватість останньої доводиться наступними доказами, які були предметом безпосереднього дослідження судом.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що з потерпілою добре знайомі. 16.11.2022 про зустріч з нею не домовлялися. Однак біля 09 години ранку ОСОБА_3 вбігла у двір. У руках мала зошит, почала вимагати гроші за сою і обзивала його. Обоє вийшли на дорогу, вона знов обзивала його і вдарила правою рукою в ділянку лівого вуха. Він її схопив за руку і обняв. Вона зупинилася, кричала на все село. Після цього він повернувся у будинок. Обвинувачена прибігла у будинок, знов скандалила і вибігла в двір. Його боліло вухо, поїхав в поліклініку, був на експертизі. Обвинувачена принизила його, у селі всі сміються, він відчував фізичний біль, змушений звертатися за медичною допомогою, змінився звичний уклад життя. З врахуванням зазначеного, просить стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 гривень та 10000 гривень на професійну правничу допомогу.

Такі показання потерпілого узгоджуються із даними висновку експерта № 805 від 23.11.2022 відповідно до якого при судово-медичній експертизі 17 листопада 2022 року у ОСОБА_5 виявлені садна лівої завушної ділянки. Вид і морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_5 ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями близько за 1-2 доби до його експертного обстеження, не виключено у вказаний в постанові термін. За ступенем тяжкості виявлені у ОСОБА_5 садна належать до легких тілесних ушкоджень п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Характер і розташування виявлених у ОСОБА_5 ушкоджень не виключають можливості їх утворення за наведених у постанові і повідомлених ним при судово-медичній експертизі обставин події. Виявлені у ОСОБА_5 ушкодження не властиві для утворення при падінні на площині (з висоти власного росту).

Згідно рапорту помічника чергового Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області 16.11.2022 о 11:34 годині на лінію "102" надійшло повідомлення від лікаря Почаївської лікарні Кучера, яке зареєстровано ЄО за № 5513від 16.04.2022 , про те, що у Почаївську РКЛ сам звернувся ОСОБА_5 з забоєм м`яких тканин лівого вуха, садна в завушній ділянці лівого вуха, якому вказані травми 16.11.2022 близько 09 години спричинила сусідка ОСОБА_3 .

Вказані обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були очевидцями події.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що осінню минулого року він зранку вертався зі школи та проїжджаючи бусом повз домогосподарство ОСОБА_10 побачив як з подвір`я господарства ОСОБА_10 виходила обвинувачена, яку він бачив вперше. Обвинувачена замахнулася і нанесла один удар правою рукою в область обличчя потерпілому.

Крім того, аналогічні покази були дані свідком ОСОБА_8 та відтворені ним під час проведення за його участі слідчого експерименту.

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26.11.2022 з відеозаписом, доданого до нього, свідок ОСОБА_8 показав, що 16 листопада 2022 року близько 08 години 30 хвилин він, проїжджаючи повз домогосподарства ОСОБА_10 , побачив як з подвір`я господарства ОСОБА_10 виходила незнайома йому жінка із зошитом в руках та розмахувала зошитом перед обличчям ОСОБА_10 . Дана жінка перебувала в агресивному стані, щось кричала. Неподалік цієї жінки і ОСОБА_10 стояв автомобіль у якому перебував якийсь чоловік. Проїжджаючи повз невідому жінку і ОСОБА_10 свідок побачив як жінка правою рукою вдарила в область лівої частини обличчя потерпілого. Свідок проїхав не зупиняючись в напрямку свого дому. Свідок у приміщенні Кременецького ГУНП в Тернопільській області за допомогою статиста відтворив механізм нанесення обвинуваченою ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

При цьому, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 указав, що відстань з якої він спостерігав за подією, була 15-20 метрів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що 16 листопада 2022 року він перебував на відстані 15-20 метрів від домогосподарства ОСОБА_10 і почув крик, на який обернувся та побачив як ОСОБА_3 завдала один удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_5 .

Разом з тим, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив, що дану подію міг бачити ОСОБА_8 , який проїжджав білим бусом повз двір потерпілого. Крім того, аналогічні покази були дані свідком ОСОБА_9 та відтворені ним під час проведення за його участі слідчого експерименту.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.11.2022 із відеозаписом, доданого до нього, свідок ОСОБА_9 показав, що 16 листопада 2022 року близько 08 години 30 хвилин він перебував на відстані 15-20 метрів від домогосподарства ОСОБА_10 і почув крик, на який обернувся та побачив як ОСОБА_11 розмахувала руками та кричала, перебуваючи на дорозі біля брами Крамарука. Під час словесної суперечки ОСОБА_11 завдала один удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_5 . ОСОБА_5 схопив її за руку та зупинив, відштовхнув її і пішов в напрямку дому. Свідок у приміщенні Кременецького ГУНП в Тернопільській області за допомогою статиста відтворив механізм нанесення обвинуваченою ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

При цьому, свідчення про обставини події та про походження виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, як свідок ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту повідомляли такі ж, які є аналогічними їх показам, даними ними в суді та співпадають з показаннями потерпілого.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є дружиною потерпілого. У день спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень вона через вікно бачила, як біля їхнього господарства зупинилося авто ОСОБА_3 . Потерпілий і обвинувачена сварилися біля двору. В той час по дорозі проїжджав білий бус. Коли чоловік прийшов у будинок то в нього була червона щока та сказав що сварилися з ОСОБА_3 .. Через деякий час у будинок прибігла ОСОБА_3 і почала вимагати гроші, викликала поліцію. Чоловік ОСОБА_3 сидів у машині. ОСОБА_3 винна її чоловіку гроші, бо чоловік у неї працював.

Тобто, свідки підтверджують показання потерпілого у тому, що 16.11.2022 біля 08 години 30 хвилин між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 була сварка під час якої обвинувачена завдала потерпілому тілесні ушкодження у виді садна лівої завушної ділянки. Доводи потерпілого та покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу локалізації та механізму нанесення тілесних ушкоджень узгоджуються з даними висновку експерта, описаного вище.

Послідовні показання потерпілого та вищезгаданих свідків у ході кримінального провадження повністю узгоджуються з іншими доказами.

Показання обвинуваченої про те, що свідки її обмовляють, суд вважає надуманими, оскільки між обвинуваченою та свідками ніколи не було конфліктів та відсутні неприязні стосунки, а отже підстав сумніватися у правдивості показів цих свідків з метою обмовити обвинувачену, у суду немає. При цьому, сам по собі факт перебування свідка ОСОБА_8 у родинних відносинах із потерпілим ОСОБА_5 , не може бути підставою для критичної оцінки його показань, які при цьому не спростовані іншими доказами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є чоловіком обвинуваченої та підтвердив, що разом з обвинуваченою приїхав до потерпілого. Між його дружиною і ОСОБА_5 була сварка.

Сама обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні також підтвердила наявність між нею та потерпілим суперечки з приводу грошей поблизу домогосподарства ОСОБА_5 16.11.2022.

Доводи ОСОБА_3 про свою непричетність до інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема щодо того, що вона не наносила потерпілому будь-які тілесні ушкодження, суд розцінює як спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання та відшкодування шкоди потерпілому, оскільки ці її доводи спростовуються сукупністю вищезазначених доказів.

Аналізуючи наведені показання обвинуваченої з показаннями наведеними вище потерпілого та свідків і письмовими доказами, суд приходить до переконання, що вони не суперечать, а навпаки фактично підтверджують те, що 16.11.2022 близько 08 години 30 хвилин між обвинуваченою та потерпілим була суперечка під час якої обвинувачена кулаком правої руки нанесла один удар в ліву частину обличчя ОСОБА_5 , йому спричинено легкі тілесні ушкодження.

Також, суд вважає надуманими показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_13 про те, що потерпілий душив обвинувачену, оскільки таке твердження обвинуваченої не підтверджено належними та допустимими доказами у судовому засіданні.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вищевказані докази зібрані по кримінальному провадженні є належними, допустимими та достовірними, взаємоузгоджуються між собою, які доповнюють одні одних та відповідають дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим у судовому засіданні та повністю підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яка є доведеною.

Суд не вбачає підстав для винесення виправдувального вироку, на чому наполягали захисник і обвинувачена у судових дебатах.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом враховується: конкретні обставини справи, мотиви та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України належить до проступку, особу винної, її вік, має дочку ОСОБА_14 , 2012 року народження, позицію потерпілого ОСОБА_5 , а також те, що така раніше не судима, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої відповідно до статті 67 КК України та пом`якшували покарання відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яке не є максимальним у межах санкції вказаної норми у виді штрафу 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень.

Таке покарання суд вважає, що буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

На підтвердження такого висновку суд звертає увагу, що на час розгляду справи судом заподіяна потерпілому моральна шкода обвинуваченою ОСОБА_3 не відшкодована.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 завданої злочином моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, а також стягнути понесені витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень.

Обвинувачена та її захисник проти цивільного позову заперечували в повному обсязі.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Беззаперечно, що позивач, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, переніс душевні страждання, тому йому дійсно було спричинено моральну шкоду. Суд також враховує поведінку обвинуваченої відносно потерпілого під час усіх судових засідань, яка пробачення у потерпілого не попросила.

Разом з тим, виходячи із зазначених вище положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних, емоційних, фізичних і моральних страждань, які переніс потерпілий у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями від незаконних умисних дій ОСОБА_3 , зважаючи на спричинений діями обвинуваченої негативний вплив на його здоров`я та життя, а також завдання шкоди авторитету потерпілого, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що на користь потерпілого необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн, оскільки саме така сума, на думку суду, буде відповідати глибині душевних та фізичних страждань потерпілого, та саме така сума буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Щодо заявлених потерпілим витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст 118 КПК України, витрати на правову допомогу належать до процесуальних витрат.

Частина друга ст. 120 КПК України передбачає, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно договору № 108 від 17.11.2022 адвокатом ОСОБА_6 надавалася правова допомога ОСОБА_5 в межах кримінального провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_3 . Крім того надання відповідних послуг підтверджено: ордером про надання правової допомоги, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 108 від 17.11.2022, розрахунком суми гонорару (вартості послуг) за надану правничу допомогу від 17.11.2022 на суму 10 000 грн.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на вказані норми законодавства та надані цивільним позивачем докази, суд вважає обґрунтованою вимогу потерпілого покласти на обвинувачену витрати, понесені на оплату правової допомоги, оскільки ці вимоги узгоджуються із змістом ч. 1 ст. 124 КПК України, а витрати підтверджуються наданими потерпілим документами.

На підставі наведеного, керуючись ст. 84, 91, 100, 124, 368, 370, 374, 376, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10000 (десять тисяч ) гривень витрат на правничу допомогу.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий