Справа № 513/634/21
Провадження № 1-кп/513/11/23
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в смт Сарата Одеської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000283 від 21 серпня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, не працюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_9 , 21 серпня 2019 року приблизно о 18 годині 45 хвилин, точного часу в ході розслідування встановити не надалося можливим, в світлий час доби, без опадів, при сухому дорожньому покритті, водій, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки BMW 325 tds Touring реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням Одеса-Рені, біля смт Сарата, Саратського району, Одеської області, на 111 км + 500 метрів, рухаючись у напрямку м.Рені, здійснюючи маневр обгону, не вибравши швидкість відповідно до дорожній обстановці, не дотримуючись безпечного інтервалу, у зв`язку з появою над проїзної частиною птиці по величині й масі менше, чим величина й маса автомобіля, втративши стійкість транспортного засобу.

Далі, водій ОСОБА_9 , порушуючи вимоги пунктів 12.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, в умовах події шляхом виконання відповідних вимог вищевказаних пунктів, маючи технічну можливість запобігти дорожньо-транспортної пригоди, скоїв зіткнення переднім бампером з заднім краєм лівої бокової сторони вантажного автомобіля - фургона марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , 1970 року народження, отримала тяжкі тілесні ушкодження, водій останнього автомобіля ОСОБА_6 , 1970 року народження, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості.

Порушення виразилось в тому, що дії водія, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, які виразились у порушенні вимог Правил дорожнього руху України, згідно з якими: 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; 13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; 13.3 Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнав частково та показав, що 21 серпня 2019 року у другій половині дня він їхав, разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , із м.Одеса в напрямку м.Татарбунари. На ділянці дорозі перед смт Сарата він рухався зі швидкістю 70-80 км/год, за 20 метрів до автомобілю, який рухався попереду, він розпочав маневр обгону та швидкість руху його автомобіля збільшилась до 100-110 км/год, будучі вже на зустрічній смузі руху побачив птицю, злякався, загальмував, вильнув (крутнув) рулем, в цей час почало заносити, він зачепив обочину з лівої сторони, потім зачепив спринтер у задню ліву частину автомобіля, який в подальшому занесло в право і автомобіль з`їхав у кювет. Після чого він намагався викликати швидку допомогу, матеріальну допомогу надав по можливості, але це були не значні суми. Чи вдарила птиця у лобове скло, ОСОБА_9 , точно сказати не може через сильне хвилювання. В ході судового розгляду обвинувачений вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_6 , суду показав, що вони рухались із м.Одеса в напрямку смт Сарата із швидкістю 100 км/год, він поглядів у скло заднього виду і не побачивши жодного автомобіля продовжив свій рух із тією самою швидкістю, однак через 20 секунд, відчув наближення на значній швидкості автомобіля, який різко вдарив їх автомобіль у ліве заднє колесо, упершись в їх автомобіль, протягнувши автомобіль протягом 3-4 секунд, який почало розвертати, і в подальшому автомобіль потрапив до кювету. Після того, він втратив свідомість на деякий час, коли прийшов до тями, то обвинуваченого ОСОБА_9 не бачив та не може сказати чи викликав останній швидку допомогу. З огляду на тяжкий стан після дорожньо-транспортної пригоди він та його дружина ОСОБА_7 перебували спочатку у Саратській ЦРЛ, а потім дружина перебувала на лікуванні у м.Одеса, за цей час ОСОБА_9 , надав грошові кошти у сумі 2500 гривень в Саратській ЦРЛ, а також сплатив кошти за перебування машини на штраф майданчику. Птиці потерпілий не бачив та будь-яких інших перешкод на дорозі.

Потерпіла ОСОБА_7 , суду показала, що вони повертались із м.Одеса 21 серпня 2019 року, у світлий час доби, перед смт Сарата, автомобіль обвинуваченого розпочав обгін та в подальшому вона відчула удар, машина стала некерованою, після чого вона втратила свідомість, до тями прийшла в Саратській ЦРЛ. Після дорожньо-транспортної пригоди стан її здоров`я значно погіршився, вона отримала інвалідність ІІ групи, постійно перебуває на лікуванні, на яке витрачаються значні кошти. Обвинувачений допомогу не надає, вибачення не просив, станом здоров`я не цікавився.

Свідок ОСОБА_14 , суду показала, що після обіду, три роки тому, вони виїхали у напрямку м.Татарбунари. За три метри до бусіка ОСОБА_9 розпочав маневр обгону, вона в цей час перебувала на пасажирському сидінні з переду, коли вони вийшли на обгін та порівнялись із серединою буса, з лівої сторони буса вилетіла птиця, на рівні лобового скла. ОСОБА_9 почав підгальовувати та вильнув рулем, після чого вона відчула удар правою стороною, по середині з боку, у ліву частину буса, вдарившись грудиною клікою об торпеду автомобіля, бус відкинуло вліво на зустрічну смугу. Після того, як птиця вдарилась у лобове скло, автомобіль, яким керував ОСОБА_9 продовжив рух по правій стороні, зупинившись біля правої обочини, а бус виїхав на зустрічну смугу руху, вдарився об дерево та перекинувся. Після зіткнення бус виїхав на зустрічну смугу руху та автомобіль, яким керував ОСОБА_9 , його підрізав. Бус одразу не міг вирівнятись і виляв. Свідок зазначає, що на її думку птиця на момент удару, із автомобілем ОСОБА_9 , вже була не живою, а також вказала, що спочатку відчула удар від бусу, а потім від птиці, яка вилетіла із лівої сторони буса і вдарила в частину лобового скла, де сидів ОСОБА_9 . Також, зазначила, що пару секунд автомобілі їхали разом, в цей час ОСОБА_9 гальмував (підгальмовував), потім автомобілі роз`їхались. Під час обгону бокова відстань між автомобілями була до метра. Після того, як вони зупинились ОСОБА_9 одразу побіг до потерпілих та викликав їм швидку. Коли саме ОСОБА_9 викликав швидку не знає, про те, що ОСОБА_9 викликав швидку знає з його слів. Також, ОСОБА_9 , повідомив, що жінка вдарилась об скло, а чоловік пошкрябав руку. ОСОБА_9 спочатку допомагав потерплим чим міг та телефонував їм. Станом на сьогодні вона нічого повідомити щодо надання допомоги не може.

Свідок ОСОБА_15 , у судовому засіданні 31 жовтня 2022 року, в режимі відеоконфенції з Центральним районним судом м. Миколаєва, показав, що вони їхали із сторони м.Арциз в напрямку м.Одеса, зі швидкістю 70 км/год, видимість на дорозі була доброю. Приблизно на відстані 100-150 метрів від них, він побачив білий мікроавтобус, та за ним на обгін вийшла легкова машина, яка в подальшому б`є мікроавтобус у заднє ліве крило, після чого мікроавтобус втрачає рух та через зустрічну полосу руху потрапляє у кювет. Водій автомобіля БМВ справився із керуванням та припаркував автомобіль на узбіччі. Вони також зупинились на узбіччі. Біля них було ще декілька машин, експедитор, який був разом з ним, викликав швидку допомогу, екстрені служби. До білого мікроавтобуса вони не підходили близько, але чули як кричала (стогнала жінка), водій фургону виліз із машини самостійно. Жінку із машини вийняли ДСНС. Будь-яких перешкод, які були перед автомобілем БМВ, він не бачив, вже після зупинки, під час огляду місцевості він побачив на землі мертву куріпку. Жодних птахів на дорозі, під час руху, які б були перешкодою він не помітив.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, сторона обвинувачення посилалася на такі докази, які були досліджені під час судового розгляду, а саме:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 серпня 2019 року, із схемою місця пригоди та таблицею ілюстрацій;

- довідки №90, 91 від 21 серпня 2019 року щодо наявності у ОСОБА_7 ушкодження головного мозку І-ІІ ст, перелом лівого плеча, різані рани лівого плеча і голови, тупа рвана рана живота, та ОСОБА_6 перелом VI-X ребер зліва, багаточисельні садна верхніх і нижніх кінцівок;

- висновок експерта №7 від 29 грудня 2020 року, відповідно до якого у підекспертної ОСОБА_7 , маються наступні тілесні ушкодження: відкрита, проникаюча черепно-мозкова травма; забій-пошкодження головного мозку у тім`яній ділянці зліва; багато уламковий, вдавлений перелом лівої тім`яної кістки; консолідуючий перелом 11 лівого ребра; компресійний перелом тіла 10 грудного хребця; вивих кісток передпліччя; розрив селезінки; крайовий перелом вінцевого відростка лівої ліктьової кістки. Множинність, масивність, сполученість, наявних у постраждалої ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, характерні для дорожньо-транспортної пригоди, і вкладаються в картину травмування постраждалої у салоні автомобілю, при перевертанні. Дані тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3.а.о. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя. Описані тілесні ушкодження, виникли незадовго до надходження ОСОБА_7 в стаціонар, і тому могли виникнути у вказаний в направленні строк, тобто 21 серпня 2019 року. Наявні тілесні ушкодження могли бути спричинені в результаті дії тупого предмету, або удару о такий. Множинність, масивність, сполученість, маючихся у постраждалої ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, характерні для дорожньо-транспортної пригоди, і вкладаються в картину травмування постраждалої у салоні автомобілю, при ДТП;

- висновок експерта №6 від 29 грудня 2020 року відповідно до якого, при огляді і згідно даним медичної документації, у підекспертного ОСОБА_6 маються наступні тілесні ушкодження: закритий, перелом ІІІ-ІV лівих ребер, по передньо-пахвовій лінії і уламковий перелом V лівого ребра по лопатковій лінії; садно по тильній поверхні правої кисті; садна по задній поверхні, від ліктьового суглобу до пальців лівої кисті. Наявні тілесні ушкодження, у вигляді перелому ІІІ-ІV-V лівих ребер, садна по тильній поверхні правої кисті, могли бути спричинені в результаті дії тупого предмету, або удару о такий, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто при ДТП, при перевертанні автомобілю. Садна по задній поверхні лівого передпліччя могли бути спричинені при вказаних постраждалим обставинах, тобто при порізах шматочками скла при перевертанні автомобілю. Всі наявні тілесні ушкодження, не були небезпечними для життя, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більш 21 дня, і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 року) відносяться до категорії середньої тяжкості. Описані тілесні ушкодження були спричинені незадовго до надходження ОСОБА_6 у лікарню, і тому могли виникнути у вказаний в направленні строк, тобто 21 серпня 2019 року. Наявні тілесні ушкодження могли бути спричинені в результаті дії тупого предмету, або удару о такий, і могли виникнути при механізмі, вказаному постраждалим, тобто при ДТП, і вкладаються в картину травмування постраждалого у салоні автомобілю. Тілесні ушкодження у вигляді саден по задній поверхні лівого передпліччя, могли виникнути від дії уламків скла;

- висновок експерта №20-4246 від 03 вересня 2020 року відповідно до якого, рульове керування, гальмівна система та ходова частина вантажного автомобіля-фургона MERSEDEC-Benz Sprinter 316 CDi, р/н НОМЕР_2 , безпосередньо перед даною дорожньо-транспортною пригодою не мали несправностей, які могли б обумовити раптову втрату керованості та стійкості руху автомобіля. Оскільки рульове керування, гальмівна система та ходова частина вантажного автомобіля-фургона MERSEDEC-Benz Sprinter 316 CDi, р/н НОМЕР_2 , не мали несправностей, які могли б обумовити раптову втрату керованості та стійкості руху автомобіля, то питання «Чи міг водій даного транспортного засобу своєчасно виявити і усунути несправності перед виїздом?» не має технічного сенсу та не вирішувалося;

- висновок експерта №20-4245 від 08 вересня 2020 року відповідно до якого, рульове керування, гальмівна система та ходова частина легкового автомобіля BMW 325tds Touring, р/н НОМЕР_1 (реєстрації Польщі), безпосередньо перед даною дорожньо-транспортною пригодою не мали несправностей, які могли б обумовити раптову втрату керованості та стійкості руху автомобіля. Оскільки рульове керування, гальмівна система та ходова частина легкового автомобіля BMW 325tds Touring, р/н НОМЕР_1 (реєстрації Польщі), не мали несправностей, які могли б обумовити раптову втрату керованості та стійкості руху автомобіля, то питання «Чи міг водій даного транспортного засобу своєчасно виявити і усунути несправності перед виїздом?» не має технічного сенсу та не вирішувалося;

- висновок експерта №20-4896 від 26 серпня 2020 року, відповідно до якого на вантажному автомобілі MERSEDEC-Benz Sprinter 316 CDi, р/н НОМЕР_2 , повністю збито кріплення переднього бамперу. Розбиті вітрове скло, та скло обох дверей кабіни. Права частина переднього краю даху кузова автомобіля має повздовжню пологу деформацію з напрямом впливу спереду назад та зверху до низу. Верхня частина правої передньої стійки даху має поперечну пологу деформацію, скошена верхня частина рамки скла правої двері кабіни в тому же напрямі впливу. Ліві двері кабіни мають складну, складчасту деформацію в напрямі впливу спереду назад, зверху вниз та зліва направо, утримується на петлях передньої стійки. Спущена шина лівого заднього колеса. Відсутня ліва задня кутова накладка заднього бамперу. Задня частина лівої бокової панелі кузова на висоті 0,3-0,7 м аж до арки лівого заднього колеса має деформації в напрямі впливу зліва направо та ззаду наперед. На легковому автомобілі BMW 325tds Touring, р/н НОМЕР_1 , права середина панелі передньому реєстраційному номеру має вм`ятини, на лицьовій поверхні цієї частини панелі знаходяться ділянки нашарування чорного кольору. Розбито скляний розсіювач правої блок-фари, на висоті приблизно 0,4-0,6 м. На правій частині передньої облицьовки, приблизно до 0,6 м справа та на висоті приблизно 0,3-0,7 м включаючи передню панель облицьовки, пластикову облицьовку переднього бампера, передній край панелі капоту, праве переднє крило знаходяться деформації та розриви в напрямі впливу спереду назад. В початковий момент зіткнення сталося контактування правого краю переднього бамперу легкового автомобіля BMW 325tds Touring, р/н НОМЕР_1 , з заднім краєм лівої бокової сторони вантажного автомобіля-фургона MERSEDEC-Benz Sprinter 316CDi, р/н НОМЕР_2 . При цьому повздовжні осі цих транспортних засобів знаходилися під кутом приблизно в межах 05-15°, відраховуючи за годинниковою стрілкою від повздовжньої осі вантажного автомобіля до повздовжньої осі легкового автомобіля (див. масштабну схему в додатку до висновку експерта). З-за відсутності характерної слідової інформації встановити експертним шляхом достатньо точно взаєморозташування на дорозі цих автомобілів в початковий момент зіткнення один відносно другого не представляється можливим. Згідно схеми до протоколу огляду місця ДТП від 21 серпня 2019 року перед зіткненням вантажний автомобіль-фургон MERSEDEC-Benz Sprinter 316 CDi, р/н НОМЕР_2 , рухався приблизно по середині смуги правої сторони проїзної частини в напрямку міста Рені. Намальований на схемі огляду місця ДТП напрямок розповсюдження слідів дає підставу до висновка, що к моменту зіткнення автомобіль BMW виїхав на праву смугу руху автомобіля MERSEDEC-Benz Sprinter;

- висновок експерта №20-3615 від 11 червня 2020 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, належні дії водія автомобіля BMW реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 регламентувалися вимогами пунктів 12.1. 13.1. 13.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 Правилами дорожнього руху України не визначались. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_9 за умови технічно справного стану транспортного засобу, з технічної точки зору, шляхом виконання вимог пунктів 12.1., 13.1., 13.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, водій автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , з технічної точки зору, не мав технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_9 , які не відповідали вимогам пунктів 12.1., 13.1., 13.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_6 , з технічної точки зору не знаходились у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- висновок експерта №21-1124 від 09 березня 2021 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, належні дії водія автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_3 , регламентувалися вимогами пунктів 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, та його фактичні дії не відповідали вищевказаним вимогам. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , Правилами дорожнього руху України не визначались. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_5 , з технічної точки зору, мав технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог пунктів 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, водій автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору, не мав технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля BMW реєстраційний номер НОМЕР_5 , які не відповідали вимогам пунктів 12.1, 13.1 13.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з технічної точки зору не знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes Benz, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також судом досліджені процесуальні документи на підтвердження правомірності проведення дій під час досудового розслідування, надані стороною обвинувачення:

- витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 0000283 від 21 серпня 2019 року;

- заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання потерпілими за наслідками ДТП, яка сталась 21 серпня 2019 року;

- постанова про приєднання предметів до провадження як речових доказів від 21 серпня 2019 року;

- ухвали слідчих суддів від 21 жовтня 2019 року та 27 вересня 2019 року про накладення арешту на майно;

- постанова про уточнення обставин по кримінальному провадженню від 31 березня 2021 року;

- ухвала про виправлення описки Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 травня 2021 року.

26 червня 2023 року в судовому засіданні прокурором заявлена відмова від виклику свідка ОСОБА_16 , за згодою учасників судового розгляду вказана відмова була прийнята судом.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до положень ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України - підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

За нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія.

Окрім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі № 130/720/17 (провадження № 51-2134км19) та від 16 жовтня 2019 року у справі № 163/1753/17 (провадження № 51-3182км19).

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК України, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Таким чином, діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху у формі вчинення дій, заборонених правилами або у не виконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Відповідно до вищевказаних висновків експертів саме невиконання ОСОБА_9 вимог п. 12.1, 13.1 13.3 Правил дорожнього руху є причиною зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого ОСОБА_7 , 1970 року народження, отримала тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_6 , 1970 року народження, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості. Сукупність всіх обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключають будь-яке інше розумне пояснення даної події.

Твердження обвинуваченого, про те, що причиною зіткнення стала птиця, яка раптово вилетіла, а він рухався із допустимою швидкістю руху, повністю спростовується експертним висновком від №20-3615 від 11 червня 2020 року та №21-1124 від 09 березня 2021 року, поясненнями самого ОСОБА_9 , відповідно до яких він не виконав вимоги п. 12.1, 13.1 13.3 Правил дорожнього руху, а продовжив рух при цьому крутнувши (вильнувши) рулем, допустивши зіткнення із автомобілем.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (12.1 ПДР).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (13.1 ПДР).

Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху (13.3 ПДР).

Отже, причиною настання суспільно небезпечного наслідку у виді травмування потерпілих, в тому числі є маневр, який був здійснений ОСОБА_9 у конкретній дорожній ситуації, а тому між діянням останнього та наслідками є причинний зв`язок.

Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, до якої відноситься і сторона захисту.

Стороною захисту під час судового розгляду кримінального провадження, будь-які клопотання щодо проведення додаткової експертизи чи витребування будь-яких інших доказів, з метою спростування висновків експертів, не заявлялись.

Окрім того, обвинувачений не оспорює висновки експертів в частині встановлення ними в його діях порушень правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, також під час розгляду справи вину визнав.

Таким чином, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку, що зібрані у справі докази, на переконання суду є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, належності та допустимості та у своїй сукупності в достатній мірі переконливо підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені при формулюванні обвинувачення, а саме те, що дії водія ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 12.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Отже, відповідно до вимог ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, надано не було.

Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом насамперед питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку кримінальне правопорушення.

Суд під час призначення покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

При цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами скоєного, особою винного.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При призначенні виду та терміну покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Також суд враховує дані про особу винного; наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого та інші обставини, які впливають на ступінь відповідальності, в тому числі, наслідки злочину, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження, а також позицію потерпілої сторони.

Обставиною, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України судом визнано щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення скоїв вперше; його сімейний стан, який є одруженим, має на утриманні малолітню доньку, офіційно не працює, частково відшкодував завдані збитки, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

З урахуванням викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілих, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, який віднесено до категорії тяжких, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкція ч.2 ст. 286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_9 передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до роз`яснень, зазначених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за № 14 від 23 грудня 2005 року, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, судом встановлено, що злочин був вчинений обвинуваченим шляхом порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, наслідком його дій стало отримання потерпілим ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та тяжкого тілесного ушкодження потерпілою ОСОБА_17 , що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, які настали, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У рішенні по справі О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

Щодо цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази щодо заявлених позовних вимог дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст.129 КПК України.

Як встановлено ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , з урахуванням заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог складається із матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 303404 гривень, та моральної в розмірі 100000 гривень, витрат на професійну допомогу у розмірі 8511 гривень на користь ОСОБА_7 , та матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 263453 гривень та моральної в сумі 50000 гривень, витрат на професійну допомогу у розмірі 5674 гривень на користь ОСОБА_6 .

Позов обґрунтований тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 21 серпня 2019 року о 18:45 годині, ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_18 середньої тяжкості. ОСОБА_7 перебувала на лікуванні в м.Одеса в клініці «Святої Катерини» ТОВ «Кардіка Асістанс» та для лікування їй потрібні були обстеження, медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, розмір яких становить 310404 гривень, завдана шкода була відшкодована у розмірі 7000 гривень, тому матеріальна шкода становить 303404 гривень. Крім того, під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_6 отримав механічні пошкодження та відповідно до висновку від 29 січня 2021 року сума матеріального збитку становить 263453 гривень, вартість проведення експертизи 1500 гривень. Також, потерпілим завдана моральна шкода в наслідок суспільно небезпечних дій ОСОБА_9 , а саме були заподіяні психологічні, фізичні та душевні страждання.

Обвинувачений ОСОБА_9 , який є цивільним відповідачем за позовом, позов ОСОБА_7 в частині матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 303404 гривень, з врахуванням сплаченої ним суми у розмірі 19800 гривень, а також вимоги щодо стягнення витрат на професійну допомогу у розмірі 8511 гривень, визнав. Позов в частині стягнення моральної шкоди визнав частково у сумі 50000 гривень. Також, ОСОБА_9 визнав цивільний позов ОСОБА_6 в частині матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 263453 гривень та витрат на професійну допомогу у розмірі 8511 гривень, позов в частині моральної шкоди визнав у сумі 25000 гривень.

Щодо цивільного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Пленумом Верховного суду України у п.п. «в» п. 19 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 керував та користувався транспортним засобом марки BMW 325 tds Touring реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, судом з відкритих офіційних джерел інформації (http://policy-web.mtsbu.ua) встановлено, що на момент ДТП (21 серпня 2019 року) чинний поліс страхування або зелена карта (чинний поліс міжнародного страхування) відсутні.

У даному кримінальному провадженні є встановленим, що внаслідок порушення водієм ОСОБА_9 порушуючи вимоги пунктів 12.1, 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, в умовах події шляхом виконання відповідних вимог вищевказаних пунктів, маючи технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, скоїв зіткнення переднім бампером з заднім краєм лівої бокової сторони вантажного автомобіля - фургона марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , 1970 року народження, отримала тяжкі тілесні ушкодження, водій останнього автомобіля ОСОБА_6 , 1970 року народження, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості.

Факт отримання тілесних ушкоджень потерпілими в результаті ДТП встановлений даним рішенням.

Перебування потерпілої на лікуванні після отриманих в результаті ДТП травм підтверджено актом прийняття здачі виконаних робіт надання медичних послуг № КА000031562 від 05 вересня 2019 року на суму 146747,90 грн, накладною від 29 серпня 2019 року на суму 1229 гривень 94 копійки, копіями чеків на придбання ліків у сумі: 144,50 грн, 118,99 грн, 814,24 грн, 5471,50 грн, 405,51 грн, 2279,00 грн, 614,74 грн, 414,00 грн, 230,86 грн, 266,20 грн, 5471,50 грн, 8217,50 грн, 5471,50 грн, 5462,50 грн, 5577,50 грн, 13420,00 грн, 16115,00 грн, 11133,00 грн, 8070,40 грн, 24000,00 грн, 43809,00 грн, 857,80 грн, 2011,33 грн, 2050,00 грн.

У судовому засіданні 04 жовтня 2023 року представником цивільного відповідача адвокатам ОСОБА_11 була долучена квитанцію на сплату коштів у сумі 19800 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_7 .

Таким чином, сума завданих матеріальних збитків підтверджена в судовому засіданні відповідними доказами, у зв`язку з чим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню у сумі 283604 гривні. Відповідач цивільний позов в цій частині визнав повністю.

ОСОБА_6 є власником автомобілю марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Сума матеріальної шкоди, пов`язаної із сумою збитків завданих пошкодженням автомобілю марки Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 263453,35 гривень, що підтверджено звітом № про визначення матеріального збитку що заподіяний власнику транспортного засобу Mercedes-Benz 316 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також витрати на проведення експертизи у сумі 1500,00 гривень. Цивільний відповідач позов в цій частині визнав повністю.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_7 в частині матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 283604 (303404 19800) гривень, та вимоги ОСОБА_6 в частині матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 263453 гривень є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке.

Статтею 23 ЦК передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частини 1-2 зазначеної статті).

Згідно із ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України), право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З огляду на п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України та ст. 1167 ЦК, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Статтею 1167 ЦК передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Відповідно до змісту ч. 2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Більше того, згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд враховує, що потерпілій ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, в наслідок чого була спричинена непрацездатність, перенесена операція, вона потребувала та потребує тривалого лікування, нею був перенесений фізичний та психологічний біль, отримано ІІ групу інвалідності безстроково. Суд також враховує поведінку обвинуваченого, часткове визнання ним позову в цій частині, тривалість судового провадження. Таким чином судом при визначенні розміру моральної шкоди враховано характер, обсяг і ступінь моральних страждань, заподіяних потерпілій, порушення її нормальних життєвих зв`язків, а також засади розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на що, вважає справедливим та співрозмірним розміром відшкодування у якості моральної шкоди суму у розмірі 100000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 просить стягнути із обвинуваченого витрати за спричинену злочином моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, наслідки, що настали, тривалість втрати працездатності ОСОБА_6 , поведінку обвинуваченого, як після дорожньо-транспортної пригоди, так і протягом судового розгляду, понесені моральні страждання, які полягали в негативних змінах у житті, та вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 50000 гривень. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілім ОСОБА_6 моральними стражданнями.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд керується наступними положеннями закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 118 КПК України - процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц, від 23 червня 2022 року у справі № 607/4341/20.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суду на підтвердження витрат на правову допомогу надано: договір про надання правової допомоги №32 від 21 листопада 2020 року, договір про надання правової допомоги №33 від 24 листопада 2020 року; квитанції до прибуткового ордера №6 та 7 від 24 листопада 2020 року, з якої вбачається, що за надання правової допомоги потерпілим ОСОБА_6 сплачено 200 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 5674 гривень, та ОСОБА_7 сплачено 300 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 8511 гривень, акти про надання професійної правничої допомоги з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, починаючи з серпня 2021 року, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Крім того, під час судового розгляду обвинувачений позови в цій частині визнав.

Тобто, цивільний позов в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити відповідно до ст.122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України необхідно скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2019 року у справі №513/928/19 (1-кс/515/2480/19) на автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , належить ОСОБА_6 , та скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 27 вересня 2019 року у справі №513/928/19 (1-кс/492/789/19) на автомобіль марки BMW, державний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_9 .

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

Стягнути із ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 14121 (чотирнадцять тисяч сто двадцять одна) гривня 20 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки BMW, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору та автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути власникам.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 21 жовтня 2019 року у справі №513/928/19 (1-кс/515/2480/19) на автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , належить ОСОБА_6 , та накладений ухвалою слідчого судді від 27 вересня 2019 року у справі №513/928/19 (1-кс/492/789/19) на автомобіль марки BMW, державний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_9 .

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, матеріальну шкоду в сумі 283604 (двісті вісімдесят три тисячі шістсот чотири) гривні, а також судові витрати на правничу допомогу у сумі 8511 (вісім тисяч п`ятсот одинадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, матеріальну шкоду в сумі 263453 (двісті шістдесят три тисячі чотириста п`ятдесят три) гривні, а також судові витрати на правничу допомогу у сумі 5674 (п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1