УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000946 від 12.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області під процесуальним керівництвом Київської окружної прокуратури міста Одеси, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000946 від 12.06.2021 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування в рамках зазначеного кримінального провадження, зокрема під час допиту потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що останній разом з батьком ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності володіє квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 16,4 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1993р., яке видано Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів. Вказане свідоцтво зареєстроване в МБТІ та записане в реєстровій книзі під №505 стр46 книга 27 пр.

Разом з тим, в ході проведеного досудового розслідування встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, ОСОБА_6 залишився проживати у вказаній квартирі, чим фактично прийняв спадщину після смерті останнього.

Встановлено, що ОСОБА_6 27.01.2021р. хворів та звернувся до медичної установи КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР для отримання відповідного лікування.

Разом з тим, встановлено, що перебуваючи не за місцем мешкання, невстановлені особи заволоділи квартирою останнього.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що підтверджується відповіддю посадових осіб КУ «Міське агентство з приватизації житла» від 18.06.2021 №295/01.09 що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1993р. №8-881 яке видано згідно розпорядження органу приватизації №10269 від 14.06.1993, квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 16,4 кв.м. на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Разом з тим, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що підтверджується відповіддю посадових осіб КУ «Міське агентство з приватизації житла» від 30.06.2021 №314/01.09 що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1996р. №8-6418 яке видано згідно розпорядження органу приватизації №81657 від 25.07.1996, квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 34,2 кв.м. на праві власності належить ОСОБА_10 .

Згідно відповіді посадових осіб Одеського державного нотаріального архіву від 14.06.2021 №3428/3 встановлено, що підтверджується договором купівлі продажу від 26.06.2009 посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори 26.06.2009 ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_11 придбала квартиру АДРЕСА_1 та складається в цілому із двох житлових кімнат, житловою площею 19,3 кв.м., загальною площею 34,2 кв.м.

Згідно відповіді посадових осіб КП «БТІ» ОМР від 08.07.2021 №2799-05/191 встановлено та підтверджується додатками до відповіді, що дійсно, квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 16,4 кв.м. на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_11 , а зазначені квартири є окремими об`єктами із самостійними входами до квартири та на кожну із яких виготовлялась технічна документація.

Крім того, згідно відповіді посадових осіб ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» від 01.07.2021 №2738-04/5881 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 розташовано дві житлові квартири, за якими було відкрито два особових рахунки на підставі інформації, наданої КП ЖКС «Фонтанський» до ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» електронним реєстром від 01.07.2008:

- особовий рахунок № НОМЕР_1 було відкрите на ОСОБА_7 . Договір на послуги з централізованго водопостачання та централізованого водовідведення не укладено.

- особовий рахунок № НОМЕР_2 було відкрито на ОСОБА_10 . На сьогодні особовий рахунок переоформлено на ОСОБА_11 , з якою укладено договір про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водові зведення гарячої води №56675/4 від 21.02.2013.

Крім того, згідно відповіді посадових осіб АТ «Одесагаз» від 25.06.2021 №518 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 відкрито два особових рахунки: № НОМЕР_3 відкрито на ОСОБА_11 та № НОМЕР_4 відкрито на ОСОБА_7 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено що ймовірно з метою, заволодіння об`єктом нерухомого майна та ймовірно створення штучних перепон пов`язаних із витребуванням майна, квартиружитловою площею 19,3 кв.м., загальною площею 34,2 кв.м.що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу від 16.04.2021 року зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_12 за № 1450 від 16.04.2021 року,передано у власність ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з тим, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 28.04.2021 державним реєстратором, на підставі довідки виданої нібито ТОВ «Київ місто буд» від 21.04.2021 б/н. нібито в ході обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що квартира яка належала ОСОБА_10 та в подальшому була відчужена ОСОБА_11 та складалась в цілому із двох житлових кімнат, житловою площею 19,3 кв.м., загальною площею 34,2 кв.м. станом на 21.04.2021 становить загальною площею 61,4 кв.м. та житловою площею 29,8 кв.м. реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Таким, чином встановлено, що фактично особами здійснено заволодіння квартирою що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 16,4 кв.м. на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Таким чином, в ході проведення досудового розслідування, існує ймовірність причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , користується мобільним номером телефону НОМЕР_6 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

У зв`язку із чим, з метою подальшого досудового розслідування прийняття законного та обґрунтованого процесуального рішення, та доведення вини осіб причетних до скоєння правопорушення, сторона обвинувачення вважає, за доцільне, з метою, здобуття документів що слугуватимуть доказами у кримінальному провадженні, зокрема документів, які слугували підставою виникнення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , довідки виданої ТОВ «Київ місто буд» від 21.04.2021, технічної документації щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , печаток, спеціально пристосованої техніки для виготовлення документів, комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації (ноутбуки, внутрішні та зовнішні жорсткі диски, оптичні лазерні диски, картки пам`яті, флеш-накопичувачі), засобів мобільно зв`язку, які містять інформацію про дзвінки осіб причетних до скоєння правопорушення, та стосуються обєкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та які неможливо буде отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, окрім як проведення обшук за місцем мешкання та перебування особи причетної до вчинення правопорушення.

Так в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , згідно отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 339435721, зазначена квартира належить на праві власності останнього дружині останнього, а саме ОСОБА_14 .

16.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 21.07.2023 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон в корпусі сірого кольору марки IPhone.

16.08.2023 року на підставі постанови слідчого вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

21.09.2023 року на підставі ухвали колегії слідчих суддів Одеського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.08.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000946 від 12.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, скасовано та постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000946 від 12.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Таким чином, сторона обвинувачення повторно підіймає питання накладення арешту майна.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

У зв`язку з тим, що мобільний телефон можливо зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідає критеріям згідно ч.1 ст.98 КПК України, як речовий доказ, тому 16.08.2023 відповідно до постанови слідчого визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Слідчий в судовому засіданні наполягав на задоволенні поданого клопотання, зазначивши, що в ході проведено обшуку у ОСОБА_13 було вилучено мобільний телефон, який в подальшому був визнаний речовими доказом в рамках даного кримінального провадження. На теперішній час вказаний технічний пристрій частково оглянутий, у ньому частково було встановлено інформацію, зокрема листування, зі змісту якого вбачається вказівки щодо дій ОСОБА_13 , ймовірно пов`язаних з незаконним заволодінням означеного об`єкту нерухомого майна. Крім того, на теперішній час проводиться ряд почеркознавчих експертиз та вирішується питання щодо призначення експертизи по вказаному мобільному телефону. У зв`язку із чим, слідчий суддя вважає, що не накладення арешту на мобільний телефон призведе до ймовірного знищення інформації, яку він містить, а тому подане клопотання просив задовольнити.

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зауваживши, що згідно ухвали слідчого судді обшук проводився з метою вилучення документів, а не мобільного телефону. Крім того, останній зазначив, що на теперішній час з моменту вилучення майна пройшло майже 4 місяці, вказаного строку було достатньо для здійснення повного огляду такого пристрою та призначення й проведення відповідного експертного дослідження. З огляду на що, адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та повернути мобільний телефон його власнику.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження наразі триває, встановлюються усі фактичні обставини, які можуть мати значення для доведення предмету доказування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує доводи слідчого, та зазначає, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання сторони обвинувачення, зокрема додатків до протоколу огляду від 16.08.2023 року, вилучений мобільний телефон ймовірно містить інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-каранних дій, зв`язків власника такого технічного пристрою з іншими, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення, особами.

Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою твердження слідчого, що на теперішній час огляд вказаного мобільного телефону проведено частково, а тому встановлено ймовірно не всі відомості щодо обставин даного кримінального провадження, необхідні органу досудового розслідування.

У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 16.08.2023 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження та у тому числі проведення відповідних експертних досліджень.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000946 від 12.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене в ході обшуку 16.08.2023 року за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: мобільний телефон сірого кольору марки IPhone в ході якого виявлено серійний номер НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1