Справа № 282/1431/23
Провадження № 1-кп/282/72/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2024

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000034 від 09.05.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Громада Любарського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого, а саме: 27 березня 2018 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 06 листопада 2018 року у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці грудня 2022 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливого мотиву з метою незаконного збагачення під заздалегідь надуманим приводом, користуючись довірою, зателефонував до ОСОБА_5 , запевнивши останнього щодо своїх можливостей та намірів на короткострокову оренду автомобільного причепа з подальшим його поверненням, чим ввів останнього в оману, викликавши у нього хибну впевненість у законності своїх намірів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, отримавши дозвіл введеного в оману власника майна ОСОБА_6 , прибув до домогосподарства АДРЕСА_2 , де заздалегідь маючи намір реалізувати даний автомобільний причіп, та не маючи наміру повертати його власнику, отримав від доньки потерпілого ОСОБА_7 автомобільний причіп легковий саморобний з реєстраційним номером НОМЕР_1 сірого кольору та реєстраційним документом.

В подальшому, ОСОБА_4 отримавши зазначений автомобільний причіп легковий саморобний з реєстраційним номером НОМЕР_1 сірого кольору та реєстраційними документами до нього, взятих на себе зобов`язань не виконав, легковий причіп з реєстраційними документами не повернув, а розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 10 984 грн.

При розгляді справи в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду відповідні пояснення по справі, повністю підтвердивши вказані вище обставини. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання 30.01.2024 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява потерпілого, в якій він просив судовий розгляд проводити за його відсутності. Разом з тим, в судовому засіданні 17.01.2024 потерпілий ОСОБА_5 фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорював та вказав, що шкода йому обвинуваченим відшкодована у повному об`ємі, претензій до обвинуваченого він не має.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду, зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч.2 ст.190 КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд зазначає визнання ним своєї вини та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставинами, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд не приймає до уваги зазначену в обвинувальному акті таку обтяжуючу обставину, як рецидив злочинів, з огляду на те, що ознака повторності вчинення злочину відображена в кваліфікації інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Разом з тим, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

У досудовій доповіді складеній на ОСОБА_4 Житомирським районним сектором №4 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, зазначено, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе за умови здійснення нагляду за його поведінкою з боку органу пробації.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.190 КК України, тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, враховуючи дані, що характеризують особу винного, який притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі, за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, а тому призначає його в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню становлять 1912 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст.100,368,369,370,371,373,374,376,532КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень витрат пов`язаних із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи (висновок експерта від 09.10.2023 №СЕ-19/106-23/13056-АВ).

Речовими доказами по справі після набрання вироком суду законної сили, розпорядитися наступним чином: два фотозображення, які знаходяться на двох аркушах формату А4, та приєднані до матеріалів кримінального провадження, після набрання вироком суду законної сили - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1