ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4305/23
Єдиний унікальний номер справи: 766/4305/23
Номер провадження: 11-сс/819/29/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

підозрюваної: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000020 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2023 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 01.12.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що судом першої інстанції не було оцінено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення та тяжкість покарання у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 . Суд вдався до з`ясування характеристики підозрюваної як голови ОСББ та не взяв до уваги докази зібрані під час досудового розслідування щодо колабораційної діяльності ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, якою встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-2585, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті.

Висновки суду першої інстанції про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України вважає необґрунтованими.

Слідчим суддею при ухвалені оскаржуваного рішення не враховано конкретні обставини інкримінованого злочину який є злочином проти основ Національної безпеки, вчинений в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому, у разі визнання винуватим, що саме застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вважає, що суд дослідив обставини справи однобічно та не в повній мірі врахував необхідність запобігання доведеним ризикам шляхом відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 та підозрювана ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Адвокат ОСОБА_7 подала письмові заперечення на апеляційну скаргу , в яких зазначила про необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Вказала, що відсутні вагомі докази обґрунтованості підозри ОСОБА_9 , а наведені у клопотанні ризики не доведені слідчим та прокурором, тому є недоведеною необхідність застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного , дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З матеріалів провадження вбачається, що 27.04.2023 року до ЄРДР за №0000020 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

29.11.2023 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно із повідомленням про підозру ОСОБА_9 . підозрюєтьcя в тому, що вона період з 23 по 24 вересня 2022 року, знаходячись у м. Херсоні , переслідуючи прямий умисел з ідеологічних мотивів вчиняла умисні дії- приймала активну участь у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, публічно закликала жителів м. Херсона до прийняття участі в незаконному референдумі, спрямованому на підтримку держави- агресора, її окупаційної адміністрації.

ОСОБА_9 у період з 23 по 24 вересня 2022 року перебуваючи на тимчасово окупованій території України в АДРЕСА_2 , достовірно розуміючи, що Україна є унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, діючи умисно, протиправно, з метою завдання шкоди національним інтересам України, добровільно прийняла активну участь в проведенні незаконного референдуму, організованому представниками окупаційної влади на тимчасово окупованій території у період з 23 по 27 вересня 2022 року, за активного сприяння з боку військових рф, якими розміщено стіл, ширми, урни для голосування, з використанням символіки російської федерації у вигляді прапора, активно залучала громадян України до голосування щодо входження Херсонської області у склад російської федерації шляхом закликів зі словами «Проголосуйте за нашу великую россию, вы ж понимаете, что россия здесь навсегда! Херсон это россия!», а також надання роз`яснень учасникам референдуму, які прийняли участь в голосуванні, з приводу правильності заповнення бюлетенів.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України- участь у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Слідчий СВ Херсонського РУП ОСОБА_11 звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_12 , мотивувавши його тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, та встановленням існування ризиків , передбачених п. 1, 3 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України .

Судова колегія погоджується з висновком слідчого судді, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується на даній стадії кримінального провадження зібраними досудовим розслідуванням доказами, перелік яких наведено в ухвалі слідчого судді.

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення

Під час досудового розслідування шляхом проведення певних слідчих дій і проводиться перевірка та повне і об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Твердження сторони захисту про те, що на цій стадії досудового розслідування слідчий суддя має надати оцінку кожному із доказів з точки зору їх допустимості та достатності для доведення підозри практично до ступеню, щоб забезпечити засудження, не є прийнятними.

Питання доведеності чи недоведеності винуватості, оцінку доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості, що вказує апелянт, вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України .

У випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість. Слідчий суддя не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, обґрунтована підозра має підтверджуватися фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України на даній стадії кримінального провадження встановлена слідчим суддею при розгляді клопотання і підтверджена відомостями, що містяться у доданих до клопотання доказах.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваної до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Оцінюючи ці докази у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що всупереч твердженням підозрюваної та її захисника , до клопотання про застосування запобіжного заходу надані достатні матеріали, які на цій початковій стадії кримінального провадження підтверджують ймовірну причетність ОСОБА_9 до скоєння інкримінованого їй злочину за обставин, викладених у клопотанні слідчого та у повідомленні про підозру та які об`єктивно пов`язують підозрювану з інкримінованим їй кримінальним правопорушенням.

Як видно із оскаржуваної ухвали , слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України , разом із тим , визнав недоведеними існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КК України, що і стало підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказуючи на помилковість таких висновків слідчого судді прокурор в апеляційній скарзі послався на те, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п. 1.3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а слідчий суддя дослідив обставини справи однобічно.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині про те, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК, на які вказує слідчий у клопотанні та в апеляційній скарзі прокурор, є об`єктивними .

Колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя не в повній мірі при оцінці ризиків, дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 194 КПК та дійшов передчасного висновку про недоведеність існування зазначених у клопотанні слідчого ризиків.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

На даному етапі кримінального провадження, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу підозрюваного.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями , що передбачені ст. 178 КПК.

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Поза увагою слідчого судді залишилась та обставина, що, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, в умовах воєнного стану .

Апеляційний суд звертає увагу на особливості відповідальності за кримінально карані посягання у сфері охорони основ національної безпеки, забезпечення захисту життя, здоров`я, прав і свобод людини в умовах воєнного стану та необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у суворій відповідності до вимог КПК з метою забезпечення ефективності кримінального провадження, оперативного припинення злочинної діяльності.

Коли особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, спрямованих на підрив основ національної безпеки України, використовуючи для цього найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, це свідчить як про підвищений ступінь суспільної небезпеки такого злочину, який вчиняється в умовах воєнного стану, так і про підвищену ступінь суспільної небезпечності особи, яка вчиняє відповідні дії.

Апеляційний суд, при оцінці вірогідності існування зазначених у клопотанні ризиків, враховує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за яке може бути призначено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній та сукупність відомостей про особу підозрюваної є підставами для висновку про вірогідність існування ризиків , передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК.

Слідчий суддя допустив суперечності у власних висновках , зазначивши , що ризик переховування від органу досудового розслідування є малоімовірним, тобто вказує його існування , і при цьому зазначив , що він не доведений слідчим та прокурором.

Те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії зважаючи на конкретні обставини злочину, що інкримінується ОСОБА_9 , його підвищений ступінь суспільної небезпеки в умовах воєнного стану, процесуальну позицію підозрюваної, її обізнаністю колом вже допитаних свідків, висловлення під час розгляду клопотання сумніву у правдивості показань свідків , апеляційний суд вважає обґрунтованими ризик можливого впливу підозрюваної на свідків в цьому кримінальному провадженні, які викривають її у вчиненні злочину, з метою схиляння до зміни показань свідками. Отже ризик незаконного впливу на свідків, є вірогідним.

З урахуванням вимог статті 23 КПК України ризик впливу на свідків є таким, що існує не лише під час досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на початкових стадіях провадження (Рішення ЄСПЛ «Яжинський проти Польщі» .

Ті обставини, що ОСОБА_9 раніше не судима, є пенсіонеркою, має постійне місце проживання та проживає із матір`ю похилого віку, позитивно характеризується, не нівелюють ризики, передбачені п. 1, 3,5 ч. ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого їй злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в її поведінці.

Наявність у підозрюваної двох повнолітніх дітей , які перебувають наразі за кордоном, не є обставинами, що нівелюють наведені вище ризики , проживання дітей за кордоном не можна визнати фактором , який буде стримувати підозрювану від ризику переховування від органу досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на свідків, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_9 з`являється за викликами до слідчого не є достатніми підставами для висновку про недоведеність існування ризиків , передбачених п. 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК, вони не спростовують зокрема ризику незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надані відомості щодо здачі слідчому паспортів для виїзду за кордон зменшують ризик переховування, проте у повній мірі не нівелюють існування такого ризику і не спростовують існування наведених вище ризиків.

Не можна погодитися із висновком суду про недоведеність існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність такого ризику , як видно слідчим обґрунтовано тим, що зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_9 злочину, вона може продовжити колабораційну діяльність, зокрема передавати інформацію державі- агресору, продовжувати співпрацю з окупаційною адміністрацією держави- агресора з метою завдання шкоди державі Україні.

Обставини інкримінованого ОСОБА_9 злочину , його суспільна небезпечність та тяжкість можуть бути релевантними обставинами, для висновку про вірогідність існування ризику вчинення підозрюваною іншого злочину.

Коли особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, спрямованих на підрив основ національної безпеки України, використовуючи для цього найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, це свідчить як про підвищений ступінь суспільної небезпеки такого злочину, який вчиняється в умовах воєнного стану, так і про підвищену ступінь суспільної небезпечності особи, яка вчиняє відповідні дії.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що слідчим суддею недостатньо враховані всі обставини та наявні ризики, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

З огляду на викладені апеляційним судом мотиви, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з постановленням нової ухвали.

Враховуючи обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК та ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, фактичні обставини провадження, тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання винуватою, данні про особу підозрюваної, яка хоча і має певні соціальні зв`язки, але це не завадило їй вчинити тяжкий злочин проти основ національної безпеки України , вік , стан здоров`я та сукупність інших відомостей про особу підозрюваної, з огляду на імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно яким, під час дії воєнного стану, до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-1 КК України, за наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, застосовуванню підлягає лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , апеляційний суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування , який відліковується із дня повідомлення про підозру, а саме з 29.11.2023 року - до 29 січня 2024 року включно року без визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки їй інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України проти основ національної безпеки України.

Колегія суддів переглядає законність ухвали слідчого судді на час її постановлення, відтак при визначенні строку на який обирається запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 колегія суддів не має процесуальних підстав визначати строк тримання підозрюваної під вартою з урахуванням постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування до 29.02.2024 року.

Апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.176, 177, 183, 194 , 404,405, ст. 409, 412, 419, 422, 2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_13 задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2023 року , якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ОСОБА_14 .

Обрати щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м. Херсона , громадянки України , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.01.2024 року включно в межах строку досудового розслідування.

Розмір застави не визначати.

Підозрювану ОСОБА_9 взяти під варту.

Виконання ухвали апеляційного суду покласти на прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4