"05" жовтня 2023 р. Справа № 363/3573/13-к
УХВАЛА

Іменем України

05 жовтня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді заяву ОСОБА_4 про скасування арешту,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з завою про скасування арешту в порядку статті 539 КПК України, яке вмотивовано таким, що на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та легковий седан марки «SUZUKI NEW GRAND VITARA», державний номерний знак НОМЕР_1 , постановою № 78-1233 від 26.03.2010 року слідчим прокуратури Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 9664245 від 26.03.2010 року. Оскільки відповідно до відповіді виконавчої служби, у останні не перебувають на виконанні виконавчі провадженні відносно ОСОБА_4 , тому відпали необхідність у забезпеченні кримінального провадження у виді арешту майна. У зв`язку з чим просить скасувати арешт майна на частину квартири, яка належить ОСОБА_4 .

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просить її задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, причини поважності неявку суд не повідомив.

Заслухавши представника заявника та дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

26.03.2010 року постановою № 78-1233 слідчим прокуратури Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 накладено арешт на майно ОСОБА_4 .

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2014 року ОСОБА_4 виправдано за ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину. ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією майна, яке є її особистою власністю. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, яке є її особистою власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07.10.2014 року вирок Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2014 року в частині призначеного покарання ОСОБА_4 змінено, пом`якшивши покарання. ОСОБА_4 засудженою за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України на два роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 цього ж КК на три роки позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з конфіскацією всього належного їй майна. Обвинувачену ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасовано, звільнивши її з-під варти негайно в залі суду. В решті вирок суду залишити без змін.

Відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За таких обставин, оскільки судом призначено покарання з конфіскаціє майна, майно на яке накладено арешт підлягає конфіскації тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження, ст.ст. 379, 535 КПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1