Справа № 738/1532/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/321/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2024 року обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 1,2,6,12 ч. 2 ст. 115, ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 07.03.2024 року.

Також даною ухвалою продовжено обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 строк тримання під вартою, рішення щодо яких в апеляційному порядку не оскаржується.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ухвала суду належним чином невмотивована, а заявлені ризики стороною обвинувачення не доведені та належними доказами не підтвердженні.

Ризик переховування від суду обґрунтовується лише тяжкістю покарання, яке може бути призначено.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 1,2,6,12 ч. 2 ст. 115, ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 1,2,6,12 ч. 2 ст. 115, ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 1,2,6,12 ч. 2 ст. 115, ст. 257, ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

За змістом ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, серед іншого, на домашній арешт, так як такий не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку із наявними ризиками та обставинами, що їх обґрунтовують.

За таких підстав даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Також колегією суддів не встановлено і порушення права обвинуваченого на захист.

За таких підстав суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4