ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/776/23 Справа № 691/290/17 Категорія: ч. 3 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

13 грудня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Городищенського райсуду Черкаської обл. від 30.10.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу набрання законної сили вироком суду та приведення його до виконання. Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого задоволений частково, стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_4 кошти на відшкодування:

- матеріальних збитків в сумі 54016 грн. 00 коп. з них: 5347,00 грн. витрат на поховання, 48000,00 грн. вартість виготовлення та встановлення пам`ятників, 669,00 грн. вартості матеріального збитку за пошкоджений автомобіль «Chevrolet Aveo» р/номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 ,

- моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн.,

- судових витрат в сумі 24500,00, які складаються з: 1500,00 грн. за оплату судової товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля «Chevrolet Aveo» р/номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_5 та 23000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги представника, адвоката ОСОБА_6 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в частині про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до Моторного (транспортного) страхового бюро України, залишений без розгляду.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведені експертиз на загальну суму 13595,32 грн..

Питання про речові докази судом вирішене відповідно до вимог КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, застосування закону про кримінальну відповідальність.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не заперечуючи правильності встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження він вважає, що вирок стосовно нього в частині призначеного розміру реального позбавлення волі строком на шість років є несправедливим з точки зору суворості і підлягає пом`якшенню в межах санкції інкримінованої статті КК України 5 років, а також невірно вирішено цивільний позов, в частині визначення суб`єктного складу учасників та відповідно сум, які підлягають до відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_3 не погоджується із обґрунтуванням, яке наведене судом при призначенні покарання. Зазначає, що він повністю визнав свою вину у скоєному, намагався в міру своїх можливостей, відшкодувати завдану потерпілій матеріальну та моральну шкоду, шляхом внесення щомісячних платежів. Проте потерпіла під час судового засідання, заявила, що їй «подачки» більше не потрібні та повернула грошові кошти в сумі 10 000 грн. На момент винесення оскаржуваного вироку, обвинувачений відшкодував потерпілій 93 000, 00 грн., із яких 10 000 грн. йому повернуто, тобто фактично 83 000, 00 грн. Обвинувачений повністю визнав заявлений позов, проте заперечує щодо виключення із відповідачів МТСБУ. Так, він працює, має двох малолітніх дітей на утриманні, заощаджень та нерухомості на праві власності не має, а тому одноразово виплатити розмір моральної шкоди, який визначила потерпіла, він не має змоги. І чим суворіша міра покарання, тим на довший строк відтерміновується відшкодування шкоди потерпілій, так як обвинувачений буде позбавлений можливості працювати і отримувати дохід.

Обвинувачений визнає, що він, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2108, не застрахував цивільну відповідальність перед особами. Потерпілий внаслідок ДТП набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом N 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом N 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом N 1961 -IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

На думку апелянта, суд неправомірно прийняв заяву цивільного позивача, потерпілої ОСОБА_4 та прийшов до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, пред`явлені до Моторного (транспортного) страхового бюро України при розгляді кримінального провадження, підлягають залишенню без розгляду, при цьому послався на постанову ВСУ у справі № 6-2808цс 15 від 20.01.2016 р. з правовим висновком, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

ВП ВС у постанові від 14.12.2021 р. у справі N 147/66/17 відступила від правового висновку ВСУ (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 р. у справі N 6-2808цс15, від 14.09.2016 р. у справі N 6-725цс16, від 26.10.2016 р. у справі N 6-954цс16) щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем, визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик (МТСБУ) та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст. 261 ЗУ № 1961-ІV страховиком (у випадках, передбачених п.п. «г» і «ґ» п. 41.1 та п. п. «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону) МТСБУ відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Також страховик (у випадках, передбачених п.п. «г» і «ґ» п. 41.1 та п. п. «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону № 1961-ІV) МТСБУ відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-ІV).

Крім того, стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 1500,00 грн. за оплату судової товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля «Chevrolet Aveo» також суперечить Закону № 1961-ІV, оскільки порушено визначений порядок залучення експерта під час страхового випадку.

Також, апелянт заперечує щодо вимог про відшкодування 23000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги, оскільки не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (постанова ВП ВС від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Перевіркою матеріалів встановлено, що апеляційна скарга подана з дотриманням встановленого порядку та строку, передбаченого ст. 395 КПК України, та відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Підстав для повернення апеляційної скарги та відмови у відкритті апеляційного провадження, згідно ст. 399 КПК України, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 398, 401 та 402 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Городищенського райсуду Черкаської обл. від 30.10.2023 р..

Надіслати копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копією апеляційної скарги інформацію про права та обов`язки.

Встановити строк до 24.01.2024 р. для подання учасниками судового провадження заперечень на апеляційну скаргу.

Запропонувати учасникам судового провадження подати нові докази, на які вони посилаються.

Запропонувати учасникам судового провадження повідомити суд про особисту участь в судовому засіданні або про розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2