Справа № 308/4796/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 03.01.2023, обвинуваченням громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000001 від 03.01.2023, обвинуваченням громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням, яке підтримав в судовому засіданні про залучення до участі у справі перекладача з української на русинську мову, оскільки його обвинувачують в публікаціях у Фейсбук, а він має право вільно виражати свою думку та погляди, навіть якщо вона не співпадає з політикою Президента. В судовому засіданні вказував, що він не розуміє юридичну термінологію, а в 2012 році почав вважати себе русином за національністю, а тому просить залучити перекладача.

Захисник підтримала думку ОСОБА_4 ..

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого, зазначивши, що обвинувачений на стадії досудового розслідування та під час судового провадження у цій справі не заявляв, що не розуміє української мови, вільно відповідає на питання, проживає весь час в Закарпатській області, тут отримав середню освіту, в попередніх кримінальних провадженнях відносно нього жодних клопотань про залучення перекладача не заявляв.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, обговоривши доводи клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 КПК України віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Відповідно до ч. 6 ст. 22, ч. 3 ст. 26 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Аналіз викладених вище норм КПК України, норм чинного законодавства України, дає суду підстави для висновку про те, що залучення перекладача у кримінальному провадженні має на меті забезпечити особам, які беруть участь у кримінальному провадженні, та не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, можливість користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють.

Суд бере до уваги те, що питання дотримання вимог статті 29 КПК України щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідні правові висновки викладені в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20.08.2019 року у справі №672/1599/17 (провадження №51-435км19).

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа №236/1798/16-к), суд зазначив, що при вирішенні питання про залучення перекладача визначальною є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє, або недостатньо володіє державною мовою.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини в справі «К. проти Франції» від 07 грудня 1983 року дійшов наступного висновку, (п. 8) як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 має громадянство України, народився та проживає на території України, має середню освіту, здобуту в Україні.

Під час проведення попередніх судових засідань обвинувачений ОСОБА_4 без труднощів відповідав на запитання поставлені судом та учасниками процесу на українській мові, ці питання ставилися на українській мові, та не висловлювався стосовно того, що він не розуміє цих питань.

При цьому матеріали кримінального провадження містять клопотання обвинуваченого до суду першої інстанції, які викладені власноручно обвинуваченим на українській мові.

Суд, вирішуючи клопотання обвинуваченого враховує, що право на безоплатний переклад у разі, якщо обвинувачений не розуміє мови, яка використовується в суді, є одним спеціальних елементів права на справедливий суд, яке гарантовано ст. 6 Конвенції.

Практика ЄСПЛ щодо тлумачення п.«е» ст. 6 Конвенції акцентує увагу на тому, що безоплатний переклад має надаватись такою мірою, яка забезпечуватиме справедливий суд («Кускані проти Сполученого Королівства» (Cuscani v. the United Kingdom), п. 38-40). Суддя зобов`язаний виявити належну старанність, установлюючи, що відсутність перекладача не перешкоджає повноцінній участі заявника у важливих для нього питаннях («Кускані») (1, c. 164).

При цьому ж Конвенція не гарантує перекладу, у тому числі письмового, усіх матеріалів провадження, що визнано у практиці ЄСПЛ: п.3е ст.6 також охоплює переклад деяких матеріалів, але не всієї відповідної документації; він стосується перекладу лише документів і заяв (як-от обвинувачення, обвинувального акта, показань ключових свідків тощо), які необхідні відповідачеві для справедливого суду («Камасінські») (1, c. 165); ця стаття не вимагає робити письмовий переклад кожного документального доказу або кожного офіційного документу з матеріалів справи (Kamasinski проти Австрії, §74). Наприклад, відсутність письмового перекладу судового рішення ще не становить порушення ст. 6 §3e) (ibidem, §85). Текст цього положення в оригіналі посилається на «усний переклад (interprete)», а не на «письмовий переклад (traducteur)». Це дає підстави вважати, що допомога у вигляді усного перекладу може відповідати вимогам Конвенції (Husain проти Італії (dec.); Hermi проти Італії (ВП), §70) (2, c. 57).

Вказані положення свідчать про необґрунтованість доводів обвинуваченого стосовно надання йому перекладача для здійснення перекладу йому судового провадження, матеріалів кримінального провадження та ухвал суду, в тому числі і з урахуванням відсутності раціонального пояснення обвинуваченим стосовно того, які саме документи він не розуміє та які потребують перекладу.

Враховуючи вказані обставини, відомості про особу обвинуваченого та його поведінку на стадії судового розгляду, дають підстави дійти висновку відсутність жодних підстав вважати, що у обвинуваченого виникають труднощі в розумінні мови судочинства, тому суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що обвинувачений в достатній мірі розуміє українську мову. Крім того, в даному кримінальному провадженні обвинувачений має захисника.

За таких обставин, суд доходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 в достатній мірі володіє українською мовою, якою ведеться судочинство, та може реалізовувати належним чином свої процесуальні права та обов`язки у судовому засіданні. А доводи останнього про необхідність призначення перекладача суд вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 29, 68, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про залучення перекладача в кримінальному провадженні відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1