ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1182/23 Справа № 201/5875/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровського від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровського від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2022 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 10 червня 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні торгівельного центру ПрАТ «Нова Лінія» ТЦ «Нова Лінія», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Стартова, 9А, де на торгівельному стелажі побачив змішувач для кухні «Ancona», який визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на вчинення повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв зі стелажа змішувач для кухні «Ancona», вартістю 861 гривня 75 копійок, який сховав до свого рюкзака.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 не розрахувавшись за вищевказаний товар, перетнув касову зону ТЦ «Нова Лінія», але на виході з приміщення магазину був зупинений співробітниками охорони магазину ПрАТ «Нова Лінія», у зв`язку з чим, не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, оскільки виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2022 року в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року, яке замінено ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 22.02.2022, та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2022, остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 5 днів позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Малинівського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Прокурор вказав, що у подальшому, ОСОБА_7 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці та штрафу у сумі 850 грн, який належить виконувати самостійно.

Зазначив, що ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 22.02.2022 невідбуте покарання у виді штрафу у сумі 850 грн замінено покаранням у виді громадських робіт на строк 50 годин.

Прокурор зазначив, що відповідно до листа Суворовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 26.12.2022 року, долученого прокурором під час судового розгляду, до відбування зазначеного покарання ОСОБА_7 не приступив.

Вказав, що у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, 10.06.2020 року, тобто до ухвалення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року.

Прокурор наголосив, що суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020, яке замінено ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 22.02.2022, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Статтею 70 КК України встановлено порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зокрема, ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, - покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як вбачається із вступної частини вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Малинівського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У подальшому, ОСОБА_7 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці та штрафу у сумі 850 грн, який належить виконувати самостійно.

Ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 22.02.2022 року невідбуте покарання у виді штрафу у сумі 850 грн замінено покаранням у виді громадських робіт на строк 50 годин.

Відповідно до листа Суворовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 26.12.2022 року до відбування зазначеного покарання ОСОБА_7 не приступив.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, 10.06.2020 року, тобто до ухвалення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, в порушення зазначених вимог кримінального закону, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 , не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року, яке замінено ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 22.02.2022 року, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_7 , та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року, яке замінено ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 22.02.2022 року, та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2022, необхідно ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 5 днів позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровського від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровського від 27 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2020 року, яке замінено ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 22.02.2022, та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2022, остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 5 днів позбавлення волі.

В інший частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3