Справа № 526/4297/23
Провадження № 1-кп/526/159/2024
У Х В А Л А

02 лютого 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000369 від 23.09.2023 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоіванівка Хорольського р-ну Полтавської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, оператор ІНФОРМАЦІЯ_2 в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат", має на утриманні малолітню дитину,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

17 листопада 2023 року до Гадяцького районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 23.09.2023відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

02 лютого 2024 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , вказуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить його відсутність у військовій частині без поважних причин з 25.08.2023 та 02.11.2023, хоча він мав реальну можливість повернутися до військової частини. Також перебуваючи на свободі, матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , щодо надання показів на підтвердження своєї версії захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також матиме можливість пошуку інших альтернативних засобів уникнення кримінальної відповідальності. На даний час ризики, зазначені в ухвалі, не зменшились, тому просить продовжити міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дії ОСОБА_5 на досудовому слідстві кваліфіковано за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою з урахуванням ризиків, визначених постановою про обрання йому міри запобіжного заходу, так як більш м`які заходи є недостатніми для запобігання ризику переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_4 заперечили проти продовження строку тримання під вартою, просили також визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

17 листопада 2023 року до Гадяцького районного суду Полтавської області від Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369 від 23.09.2023року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.11.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31.12.2023 року.

Ухвалою Гадяцького районного суду від 12.12.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.02.2024.

Зі змісту ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно ч.8. ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, яким є тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає його особі, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав суду, що ОСОБА_5 час від часу покидав військову частину без наявних на те причин та надавав банальні пояснення з даного приводу.

Наведені в клопотанні обставини свідчать, що заявлений ризик та суспільна небезпека особи обвинуваченого не зменшились і виправдовують продовження його тримання під вартою. Прокурор обґрунтовано звернувся з клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не зменшились і ризики неналежної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єктів посягання, характер та обставини протиправних дій, в яких він підозрюється та характеристику особи, надану командиром в судовому засіданні.

Так, у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з самовільним залишенням військової частини.

До того ж, небажання ОСОБА_5 виконувати обов`язки військової служби свідчить про можливість впливу на свідків, вчинення ним інших військових злочинів, пов`язаних з виконанням обов`язків по службі, зокрема реальної можливості вчинення непокори та відмови від виконання наказів командирів та начальників, що в період воєнного стану додатково свідчить про наявність наведених ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважаючи доведеним існування наведених ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зважає і на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні протиправних дій в умовах воєнного стану, що підсилює заявлені ризики, оскільки вказані обставини переважають над позитивною репутацією особи.

Суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд також враховує і тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України судом розглянуто питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу строку тримання під вартою і суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду від 03.11.2023 р., оскільки встановлені даною ухвалою обставини не відпали, є ризик щодо продовження вчинення ним даного кримінального правопорушення та ухилення ОСОБА_5 від явки до суду, а відтак існують законні підстави та виправдані потреби для продовження такого строку.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки при обранні запобіжного заходу застава ОСОБА_5 не визначалась, тому суд не має можливості визначати альтернативний запобіжний захід при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, який утримується в ДУ «Полтавський слідчий ізолятор» строком на 60 діб до 01 квітня 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення, обвинуваченому з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год 20 хв 05 лютого 2024 року

Головуюча: ОСОБА_1