Справа № 289/1856/22
Номер провадження 1-кс/289/427/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 у справі №289/1856/22, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся із заявою про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 у справі №289/1856/22. В обґрунтування заяви зазначає, що сторона захисту має обґрунтовані сумніви в неупередженості головуючого судді ОСОБА_8 під час розгляду ним вказаної справи.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вказану заяву підтримав та надав додаткові пояснення щодо підстав заявленого відводу.

Прокурор, потерпіла та її представник в суді заперечували проти задоволення заяви про відвід, оскільки вважають її безпідставною.

Інші учасники, будучи повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши заяву про відвід судді, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

19.12.2023 року до суду надійшла письмова заява від обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_8 у розгляді вказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , заяву про відвід обґрунтував тим, що при розгляді даної справи головуючий по справі прийняв «обвинувальний уклін» щодо її розгляду. Про це на його думку свідчить те, що під тиском потерпілої прокурор відмовився від виклику свідка обвинувачення. Потерпіла по справі подає скарги до слідчого судді на свідків по справі та лікарів. Потерпіла не надає номер карткового рахунку для відшкодування їй завданої шкоди, що позбавляє обвинуваченого пом`якшуючої обставини. Суд призначає наступне судове засідання лише за узгодженням із потерпілою стороною, хоча, зазначив відповідаючи на уточнююче питання, що це не впливає на підготовку сторони захисту до його проведення. Заявлене стороною захисту клопотання про проведення додаткової експертизи під тиском потерпілої прокурором не підтримано та судом відмовлено в його задоволенні.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечив та щодо пояснень захисника наголошує на тому, що згідно положень КПК прокурор має процесуальні права та самостійно визначає об`єм доказів, який вважає за необхідне надати суду при підтриманні обвинувачення. Це ж стосується і необхідності виклику свідків. Всі доводи захисника взагалі зводяться до незгоди із процесуальними діями прокурора і потерпілої, а не судді. В той же час, в ході судового розгляду обвинувачений та його захисник відводів прокурору не заявляли.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 , доводи якого підтримала потерпіла ОСОБА_5 також вважають заявлений відвід безпідставним. Зокрема в судовому засіданні зазначили, що саме захисник обвинуваченого чинить тиск на прокурора та потерпілу. Будь-яких доказів на підтвердження заявленого відводу суду не надано. Наголошують на тому, що подання скарг є правом потерпілої, а тому доводи сторони захисту, що таким чином здійснюється тиск є не спроможними.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета Україна-центр проти України» та ін.)

ЄСПЛ наголосив на тому, що «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись». Тому кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. Існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів, є важливим фактором (справа «Мікаллеф проти Мальти»). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або суду у справі, і створити спробу забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більш того, для забезпечення безсторонності законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів неупередженості і таким чином сприяє довірі суспільства до суду (справа «Межнаріч проти Хорватії»).

Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку №1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у об`єктивного спостерігача не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Мікаллеф проти Мальти», «Межнаріч проти Хорватії»).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Водночас, суддя суду, що розглядає заяву про відвід, не є судом апеляційної інстанції, а тому не уповноважений КПК давати оцінку законності або обґрунтованості рішенням або діям суду, що розглядає справу по суті. Незгода з такими діями або рішеннями може бути включена до апеляційної скарги на рішення суду, яким завершується судовий розгляд справи по суті. Суддя, що розглядає заяву про відвід, оцінює процесуальну поведінку судді лише з боку наявності або відсутності в ній проявів упередженості, тобто проявів нерівного ставлення до сторін.

Проте із заяви про відвід та наданих пояснень не вбачається обставин, які викликають будь-який сумнів в неупередженості судді ОСОБА_8 , тому суд вважає, що заявлений обвинуваченим ОСОБА_7 відвід задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 у справі №289/1856/22 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28 грудня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1