В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2023 р. Справа153/1664/23

Провадження1-кп/153/137/23-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000140 від 19.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Довжок Ямпільського району Вінницької області, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, пенсіонера, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 о 10 годині 13 хвилин 18.08.2023 зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та власником магазину ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з приводу раніше придбаного товару. В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 , на ґрунті особистої неприязні, яка раптово виникла, виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 взяв до рук дерев`яну швабру, що була біля вхідних дверей магазину та, наблизившись до ОСОБА_6 о 10 годині 16 хвилин наніс тому один удар вказаною шваброю в лівий бік.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього відрізку 10-го ребра зліва по лопатковій лінії, ймовірніше без зміщення, садна в лівій поперековій ділянці в проекції 8-го 10-го ребер, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №54 від 24.08.2023 належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, своїми показаннями підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив місце, час та обставини вчинення кримінального проступку. Вказав, що в липні 2023 року він купив пристрій для мобільного інтернету, однак, вказаний пристрій належним чином не працював. 18.08.2023 він приніс ОСОБА_6 куплений у нього пристрій для інтернету, для того, щоб повернути його, оскільки він не працював. Перебуваючи в себе в магазині, ОСОБА_6 повідомив, що гроші йому не поверне. Коли він виходив з магазину, то зачепився за швабру, яку взяв в руки та повернувся до магазину, де наніс один удар ОСОБА_6 шваброю по тулубу. Свою поведінку засуджує та шкодує, що так вчинив. В скоєному щиро розкаявся.

В судовому засіданні потерпілий цивільний позов підтримав та пояснив, що протиправними діями обвинуваченого йому було заподіяно майнову шкоду, оскільки він змушений був лікуватися та придбавати необхідні ліки, на доказ чого надано відповідні чеки. Крім того, діями обвинуваченого йому було заподіяно моральних шкоду. Стосовно міри покарання обвинуваченому підтримує позицію прокурора.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, так і особу обвинуваченого, який раніше несудимий, що підтверджено вимогою, вих.№6401/227/2023 від 24.08.2023, виданою відділенням поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області; зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , задовільно характеризується за місцем проживання в с.Підлісівка Могилів-Подільського району Вінницької області, що підтверджено характеристикою №14-02/1.16/116 від 25.08.2023, виданою Слободо-Підлісівським старостинським округом №16 Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області; за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, що підтверджено даними, які містить довідка №01-4-607 від 23.08.2023, видана КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради Вінницької області; є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджено довідкою про доходи №1327 6039 3635 1308, виданою 13.11.2023 Ямпільським об`єднаним управлінням ПФУ в Вінницькій області.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, що виразилося у критичній оцінці обвинуваченим своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ч.1 ст.122 КК України.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, за місцем свого проживання характеризується задовільно, є людиною з інвалідністю, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням. В ході судового розгляду потерпілий підтримав цивільний позов, просив суд стягнути із ОСОБА_4 моральну (немайнову шкоди у розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень, матеріальну (майнову) шкоду в розмірі 3648 (три тисячі шістсот сорок вісім) гривень 37 (тридцять сім) копійок та витрати на правничу допомогу, які складають 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень. В своєму позові ОСОБА_6 посилається на те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 йому спричинені середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього відрізку 10-го ребра зліва по лопатковій лінії, ймовірніше без зміщення, садна в лівій поперековій ділянці в проекції 8-го 10-го ребер. У зв`язку з цим, він змушений був проходити лікування з періодичним відвідуванням лікувальних закладів. Вказаним кримінальним правопорушенням йому було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 3648 (три тисячі шістсот сорок вісім) гривень 37 (тридцять сім) копійок, пов`язану з лікуванням, проходженням медичного обстеження, проведенням рентгенологічної діагностики. Також діями обвинувачених йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в завданні йому психологічних та душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, що потягло за собою зміну його звичайного способу життя, через втрату працездатності понад один місяць, яку він втратив внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, заняття спортом. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень не міг з`являтися на людях, цілий місяць перебував вдома на лікуванні, не ходив на роботу та не отримував відповідно за це кошти, ніяковів від поглядів людей. Зазначені обставини негативно вплинули на його загальне самопочуття та стан здоров`я, оскільки він пережив емоційний стрес. Все це завдало шкоди його діловій репутації, принизили його честь та гідність. Спричинену йому моральну шкоду він оцінив в 60000 (шістдесят тисяч) гривень. Крім того, потерпілий зазначив, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 3500 гривень, які просить стягнути з обвинуваченого на його користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який є цивільним відповідачем, 16.11.2023 за вх.№6773 надав відзив на позовну заяву. Зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Стосовно стягнення з нього на користь потерпілого матеріальних збитків вказав, що в матеріалах позовної заяви не містяться дані стосовно будь-яких фактів лікування позивача. Позивач не надав доказів того, що він фактично перебував на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні і в період якого часу, а також не надав докази того, що він взагалі звертався до лікаря. Доказів того, що позивачу були призначені ліки, які він купував 18.08.2023 та 26.08.2023, немає. Чек на купівлю ліків на суму 611,69 гривень це не фіскальний чек, тому неможливо встановити, чи дійсний є цей чек. Стосовно стягнення 60000 тисяч гривень моральної шкоди зазначив, що, вказана сума є завеликою, оскільки позивач не вказав чим саме конкретно йому було завдано психологічні страждання, чим було порушено його громадське, активне життя, заняття спортом. Позивач не надав будь-яких доказів того, що він пережив емоційний стрес, втратив працездатність на один місяць, що працює і через його дії не отримував заробітну плату протягом одного місяця. Відповідач ОСОБА_4 вказав, що він дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України. Тому щиро кається у вчиненому, усвідомлює протиправність своїх дій. Однак, він є пенсіонером, інвалідом 3 групи, отримує пенсію в розмірі 2400 гривень, нещодавно переніс інсульт, часто проходить лікування у лікаря невролога, тому не має реальної можливості відшкодувати на користь позивача таку суму моральної шкоди. Просив стягнути з нього моральну шкоду в сумі 6000 гривень, які він реально зможе сплатити і які позивач фактично поніс від його протиправних дій. Стосовно стягнення з нього коштів на правову допомогу просив відмовити повністю.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи із наступного.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди, суд зазначає, що потерпілим до позовної заяви надано фіскальні чеки, які підтверджують витрати потерпілого, що пов`язані придбанням лікарських засобів на його лікування.

Дослідивши письмові докази, надані потерпілим ОСОБА_6 до позовної заяви, а саме: копії чеків від 18.08.2023 на суму 1205,75 грн та 26.09.2023 на суму 619,78, суд зазначає, що період придбання ліків та медичних препаратів, зазначених у фіскальних чеках, співпадають з періодом отриманням ним тілесних ушкоджень та проходженням лікування, а виходячи з їх виду та назв, вони могли бути використані для лікування травм, отриманих ним внаслідок правопорушення.

Разом з тим, в позові розмір майнової шкоди зазначений в сумі 3648,38 грн., однак така сума витрат не підтверджена матеріалами справи, оскільки копії чеків від 18.08.2023 та 26.09.2023 дублюються чеками, які роздруковані з платіжного терміналу, що може свідчити про те, що потерпілий ОСОБА_6 розраховувався за лікарські засоби платіжною карткою.

Таким чином суд вважає, що позовна вимога потерпілого ОСОБА_6 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, яка полягала у витратах понесених ним на лікування підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 1825,53 грн.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п.9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд враховує висновок ВП ВС від 16 грудня 2020 року №752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи зі ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, їх наслідків, тривалості його лікування, глибини і тривалості його фізичних та душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, ступінь впливу наслідків отриманих травм на працездатність потерпілого, терміну тривалості лікування та відновлення стану здоров`я, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також те, що моральна шкода не є способом збагачення, суд вважає, що розмір моральної шкоди в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень, який він в своєму позові просить стягнути з обвинуваченого, є суттєво завищений і такий, що не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, які настали. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задоволити частково та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди, що на переконання суду є співмірним тим фізичним та душевним стражданням, які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього злочину.

В решті частині заявлених позовних вимог щодо відшкодування потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди суд вважає відмовити у зв`язку необгрунтованістю.

Також потерпілий ОСОБА_6 заявив вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 всі здійснені ним і документально підтверджені процесуальні витрати, зокрема, витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень. На підтвердження вказаної суми представник потерпілого надав: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 29.09.2023; копію детального опису наданих послуг і виконаних робіт адвокатом, їх вартість при наданні правової допомоги від 03.10.2023; копію квитанції №65 від 03.10.2023.

В судовому засіданні під час дослідження матеріалів цивільного позову судом встановлено, що в копії квитанції №65 від 03.10.2023 зазначається, що представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 , отримав кошти в сумі 3500 грн. від ОСОБА_8 , який не є потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, враховуючи, що згідно договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 29.09.2023 та копії детального опису наданих послуг і виконаних робіт адвокатом від 03.10.2023, вартість витрат на правничу допомогу адвоката становить 3500 грн, що відповідає сумі яка вказана в квитанції №65 від 03.10.2023, суд вважає, що під час складання квитанції №65 від 03.10.2023, представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_7 могла бути допущена описка в написанні ПІБ потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях ЄСПЛ від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на вказане, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, враховуючи ту обставину, що представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 не брав участь в судових засіданнях, при цьому зі змісту детального опису наданих послуг і виконаних робіт адвокатом включено в заявлену суму 3500 грн., витрачений час адвоката на представництво інтересів потерпілого в судових засіданнях в суді першої інстанції, тому суд вважає вимоги потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого (цивільного відповідача) витрат на професійну правничу допомогу такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 2000 грн.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.09.2023, суд відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, вважає за необхідне скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу потреба відпала.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 395КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 1825,53 (одна тисяча вісімсот двадцять п`ять) гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.09.2023, накладений на дерев`яну швабру, вилучену 22.09.2023 під час огляду місця події в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_2 скасувати.

Речові докази: дерев`яну швабру, вилучену 22.09.2023 під час огляду місця події в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_2 повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1