Справа № 464/3986/23
пр.№ 1-кс/464/1190/23
У Х В А Л А

25 вересня 2023 року слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

слідчий ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:договір купівлі-продажу Галереї №769 на 2 аркушах, технічний паспорт №1004 на об`єкт галерея м.Львів вулиця Стрийська, 133 ПрАТ " Львівський іподром" на 4 аркушах; блокнот з чорновими записами, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування таким. В обгрунтування клопотання покликається на те, що слідчим відділенням відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000135 від 12.06.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України за фактом розтрати майна. В ході досудового розслідуванням встановлено, що 03.07.2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Львівській області та Закритим акціонерним товариством «Львівський іподром» укладено договір №56 про оренду цілісного майнового комплексу ДП «Львівський іподром». За умовами даного договору, передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно, власником якого залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди по 03.07.2034 (п.2.2 та п. 10.1 договору № 56). Наказом Мінагрополітики № 41 від 05.02.2010 припинено діяльність ДП «Львівський іподром» шляхом його реорганізації через приєднання до ЗАТ «Львівський іподром», яке визначено правонаступником майнових прав та обов?язків державного підприємства. 08.07.2011 ДП «Львівський іподром» ліквідовано та внесено запис про припинення юридичної особи, а ЗАТ «Львівський іподром» перейменовано 12.07.2011 на ПрАТ «Львівський іподром» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», який набрав чинності 29.04.2009. Відтак, на цей час усі об?єкти на вул. Стрийській, 133 в м.Львові є державною власністю та використовуються на підставі оренди ПрАТ «Львівський іподром». Водночас, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.01.2020 ПрАТ «Львівський іподром» зареєструвало право приватної власності на нежитлові приміщення, а саме: галерею площею 189,6 кв. м. по вул. Стрийській, 133 у м.Львові. Однак, об?єкт з назвою «галерея» не числиться в переліку майна, яке передано в оренду відповідно до договору № 56 від 03.07.2009, оскільки такий є складовою частиною будівлі сідловочної 1977 року побудови (у технічному паспорті під літ.А-2) загальною площею 871.3 кв.м. Так, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях листом від 09.09.2019 № 11-03-02475 надано дозвіл на здійснення невід?ємних поліпшень орендованого майна на суму 19 866 518 грн, в т.ч. на здійснення капітального ремонту сідловочної, адмінбудинку«А-2». При цьому, РВ ФДМУ листом від 24.06.2020 №11-03-03312 наголосило ПрАТ «Львівський іподром» на тому, що невід`ємні поліпшення, здійснені на орендованому майні як за рахунок власних коштів, так і за рахунок амортвідрахувань, є державною власністю. Відтак, вказане майно є державним, управління яким здійснює держава в особі Фонду державного майна України як власник, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1406-р «Про віднесення цілісних майнових комплексів державних підприємств (структурних підрозділів державних підприємств) до сфери управління Фонду державного майна». Крім цього, рішенням Господарського суду Львівської області від 24.07.2007 у справі № 1/373-20-89 встановлено, що будівлі і споруди по вул. Стрийській, 133 у м.Львові, в тому числі сідловочна, адмінбудинок (у технічному паспорті під літ.А-2), перебувають у державній власності та закріплені за ДП «Львівський іподром» на праві господарського відання. Вказаним рішенням суду визнано право державної власності з правом повного господарського відання ДП «Львівський іподром» на будівлі та споруди за вказаною адресою. Державою в особі уповноваженого органу жодних рішень про відчуження чи зміну правового статусу майна не приймалось. Власником будівлі сідловочної 1977 року побудови (у технічному паспорті під літ.А-2) загальною площею 871,3 кв.м., що входить до ЦМК ДП «Львівський іподром», є держава в особі Фонду державного майна України.Жодних рішень щодо відчуження чи зміни правового статусу державою в особі уповноваженого органу не приймалось. Незважаючи на вказане, 27.01.2020 року державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50844668 від 28.01.2020 року на об`єкт галерею, площею 189,6 кв. м. по вул. Стрийській, 133 у м.Львові. Досудовим слідством встановлено, що вчинення вказаних дій можуть бути причетні ряд осіб, зокрема, колишній директор ПрАТ «Львівський іподром» ОСОБА_5 , за заявою кого здійснено таку реєстрацію. В продовження злочинного умислу, 19.05.2023 року протоколом № 1 Засідання наглядової ради ПрАТ «Львівський іподром» за головування Голови наглядової ради Товариства змінено керівника ПрАТ на ОСОБА_6 , яким з метою створення незаконних умов для заволодіння та розпорядження державним майном та уникнення від можливих негативних наслідків та легалізації незаконно отриманого майна відчужено вказаний об`єкт, шляхом укладення договору купівлі-продажу з підставною особою ОСОБА_4 . Таким чином, здійснено відчуження державного майна. Під час обшуку за місцем проживання за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено вказані у клопотанні речі. Вказані предмети 15.09.2023 року було оглянуто та визнано речовими доказами. Враховуючи те, що вказані предмети є речовими доказами і мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення, в тому числі як речові докази в даному кримінальному провадженні, з метою їх збереження просить клопотання задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд даного клопотання у його відсутності та просить таке задоволити.

Власник майна на розгляд клопотання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду такого, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про накладення арешту підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000135 від 12.06.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України за фактом розтрати майна.

В ході досудового розслідування 15.09.2023 року слідчим, на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі. Постановою слідчого від 15.09.2023 року вказані вище предмети визнані речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи мотиви клопотання, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, правову підставу для арешту майна - збереження речових доказів, вважаю, що не застосування арешту може призвести до знищення чи втрати цього майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, виходячи із вимог розумності та співмірності обмеження права власності в результаті накладення арешту на майно, приходжу до переконання, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

клопотання задоволити. Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку від 15.09.2023 року за місцем проживання за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:договір купівлі-продажу Галереї №769 на 2 аркушах, технічний паспорт №1004 на Галерея м.Львів вулиця Стрийська, 133 ПрАТ " Львівський іподром" на 4 аркушах; блокнот з чорновими записами- який полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1