Дата документу 24.01.2024 Справа № 333/9561/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/9561/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/90/24 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 24 січня 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одесі, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, військове звання «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.429 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини від 22 березня 2023 року № 81 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 призначено на посаду навідника, зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, військовослужбовець ОСОБА_6 згідно зі ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України як військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України:

- бій - сукупність узгоджених і взаємопов`язаних за метою, завданнями, місцем і часом ударів, вогню і маневру, які ведуться за єдиним замислом і планом для виконання тактичних бойових завдань в обмеженому районі протягом короткого часу. Бій може бути загальновійськовим, вогневим, повітряним, протиповітряним, морським;

- загальновійськовий бій - різновид бою, який ведеться об`єднаними зусиллями військових частин і підрозділів різних родів військ та спеціальних військ Сухопутних військ (СВ) у взаємодії з іншими видами Збройних Сил України (ЗС України), а також органами і підрозділами інших військових формувань (ІВФ) та правоохоронних органів (ПрО). Основними видами загальновійськового бою є оборонний і наступальний бій;

- наступальний бій - вид загальновійськового бою, який проводиться з метою розгрому (знищення) противника та оволодіння важливими районами (рубежами) місцевості або об`єктами. Він полягає в ураженні противника всіма наявними засобами, рішучій атаці переднього краю його оборони, стрімкому просуванні у глибину його бойового порядку, знищенні та полоненні живої сили, захопленні ОВТ, матеріальних засобів оволодінні визначеним районом (рубежем) місцевості, об`єктом;

- взвод (відділення, танк) повинен вести наступальний бій з повним напруженням сил, безупинно, у високому темпі, вдень і вночі, у будь-яку погоду і у тісній взаємодії з іншими підрозділами знищити противника, який обороняється. Це досягається вмілим застосуванням усіх наявних сил і засобів, своєчасним використанням результатів ВУП, швидким подоланням загороджень і захопленням з ходу рубежів (об`єктів), широким застосуванням маневру вогнем і підрозділами з використанням особливостей місцевості для швидкого виходу на фланги і у тил противнику, проведенням рішучих атак, своєчасним і постійним уточненням (постановкою) завдань підлеглим і забезпеченням їх дій у ході ведення наступального бою.

- наступальний бій взводу (відділення, танка) включає послідовне виконання тактичних завдань, основними з яких є: зайняття вихідного положення для наступу; висування до рубежу переходу в атаку і розгортання в бойовий порядок; подолання інженерних загороджень і природних перешкод; атака і знищення противника на передньому краї оборони, оволодіння визначеним об`єктом; розвиток наступу у глибині оборони і переслідування противника.

- взвод (відділення, танк) може наступати на противника, який обороняється, наступає або відходить. Наступ на противника, який наступає, здійснюється шляхом ведення зустрічного бою; на противника, який відходить, - переслідуванням. Наступ на противника, який обороняється, в залежності від готовності його оборони і ступеня нанесеного йому вогневого ураження здійснюється висуванням із глибини (з ходу) або із положення безпосереднього зіткнення з ним.

- наступ з висуванням із глибини (з ходу) зазвичай починається з вихідного району і здійснюється шляхом послідовного розгортання підрозділів для атаки. Підготовка до наступу проводиться у вихідному районі, де взвод (відділення, танк) розташовується приховано у визначеному йому місці у постійній готовності до відбиття можливого нападу противника, для чого обладнуються фортифікаційні споруди.

- для забезпечення організованого висування, розгортання у бойовий порядок і одночасної атаки противника призначаються: маршрут висування, вихідний пункт, рубежі (пункти) розгортання, рубіж переходу в атаку, а за умов атаки механізованих підрозділів у пішому порядку - рубіж спішування;

- під час ведення бою механізований взвод (відділення) застосовує вогонь зі зброї БМП (БТР), автоматів, кулеметів, снайперських гвинтівок, гранатометів, ручні гранати, а у рукопашному бою - удари багнетом, прикладом і піхотною лопаткою; автомати і кулемети застосовуються для знищення живої сили і обслуг вогневих засобів противника, а також для ураження повітряних цілей на гранично малих висотах;

- механізовані відділення виконують основні завдання щодо знищення живої сили і бойової техніки противника, утримання позицій в обороні, ураження і захоплення об`єктів у наступі;

- рубіж (пункт) розгортання у взводні колони призначається, у міру можливості, за складками місцевості, на відстані 2-3 км від переднього краю оборони противника, а на відкритій місцевості і на більшій відстані. Висування до нього здійснюється у складі роти. Із досягненням ротою рубежу розгортання у взводні колони взвод без зупинки виходить на свій напрямок і стрімко продовжує просування до рубежу переходу в атаку;

- рубіж переходу в атаку вибирається так, щоб вихід на нього здійснювався приховано, а його віддалення забезпечувало ведення дійсного вогню з основних видів зброї атакуючого підрозділу і досягнення переднього краю оборони противника у встановлений час "Ч". Рубіж переходу в атаку призначається на віддаленні до 600 м від переднього краю оборони противника. Залежно від умов місцевості і характеру оборони противника віддалення може бути іншим. З виходом на нього взвод розгортається в лінію бойових машин, витримуючи при цьому напрямок руху для виходу на призначений об`єкт атаки.

- рубіж спішування призначається якнайближче до переднього краю оборони противника, як правило, в місцях, захищених від вогню кулеметів і протитанкових засобів ближнього бою противника. Іноді він може збігатися з рубежем переходу в атаку, бути попереду або більш віддаленим. З досягненням рубежу спішування особовий склад висаджується з БМП (БТР), розгортається в бойову лінію і продовжує наступ у пішому порядку.

- для узгодження дій механізованих, танкових, гранатометних підрозділів з артилерійськими підрозділами, що ведуть вогонь із закритих вогневих позицій, призначається рубіж безпечного віддалення від розривів своїх снарядів і мін. Безпечним віддаленням для особового складу, який атакує противника у пішому порядку, рахується 400 м; для БМП (БТР) - 300 м; для танків - 200 м.

- залежно від обстановки і характеру місцевості віддалення цих пунктів (рубежів) може бути іншим.

- вихід з бою - залишення підрозділами опорного пункту (позицій) у безпосередньому зіткненні з противником і переміщення на безпечну від його вогню відстань, яка забезпечує виконання подальшого завдання. Вихід з бою проводитися з метою відриву від противника, перенесення зусиль з одного напрямку (рубежу) на інший, посилення особливо небезпечних напрямків, закриття проломів, які утворилися внаслідок вогневих ударів противника, прикриття відкритих флангів, а також здійснюється перед відходом;

- у будь-якому випадку вихід з бою і відхід проводиться тільки за наказом (з дозволу) старшого командира. Він повинен здійснюватися організовано і не перетворюватися на втечу. Підрозділи у боєздатному стані виходять у призначений район або займають новий опорний пункт (позиції). Відхід підрозділів без зброї не допускається. У разі неможливості евакуювати пошкоджене озброєння і техніку, вони знищуються встановленим порядком за наказом старшого командира на місці.

Поле бою - це земельна ділянка, у тому числі у межах населеного пункту, ділянка, морський чи повітряний простір, в якому ведеться бій.

В свою чергу, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

23 жовтня 2023 року командир взводу молодший лейтенант ОСОБА_8 , знаходячись в місці тимчасової дислокації підрозділів військової частини на околицях АДРЕСА_2 , надав солдату ОСОБА_6 та іншим військовослужбовцям військової частини наказ, направлений на реалізацію бойового розпорядження командира військової частини щодо необхідності 24 жовтня 2023 року приблизно 04 год. 00 хв. здійснити наступальні (штурмові) дії з визначеного рубежу з переходом в атаку із завданням - знищення противника та оволодінням визначеними районами (рубежами).

Так, 24 жовтня 2023 року приблизно о 04 год. 00 хв. солдат ОСОБА_6 , командир взводу молодший лейтенант ОСОБА_8 , який відповідно до вимог ст.ст.29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для солдата ОСОБА_6 начальником за службовим становищем та військовим званням, та інші військовослужбовці висунулись в визначений район очікування з метою проведення наступальних (штурмових) дій з визначеного рубежу з переходом в атаку із завданням - знищення противника та оволодінням визначеними районами (рубежами) в район с. Вербове, Петро-Михайлівської територіальної громади, Запорізького району, Запорізької області.

Близько о 05 годині 00 хв. 24 жовтня 2023 року під час здійснення солдатом ОСОБА_6 , молодшим лейтенантом ОСОБА_8 та іншими військовослужбовцями наступальних (штурмових) дій зі сторони збройних сил рф в напрямку місця знаходження вищевказаних військовослужбовців розпочався артилерійський обстріл, тим самим розпочався бій.

В подальшому, приблизно о 05 год. 30 хв. 24 жовтня 2023 року за командою молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , задіяні в наступальному бої військовослужбовці, в тому числі солдат ОСОБА_6 , продовжили наступальний бій в пішому порядку.

Однак, близько о 05 год. 30 хв. 24 жовтня 2023 року, в порушення ст.50 Бойового статуту механізованих і танкових військ ІНФОРМАЦІЯ_2 , без отримання наказу від безпосереднього начальника командира взводу молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , або інших командирів про залишення поля бою поблизу АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_6 під час здійснення наступального бою, який проводився в ході виконання бойового розпорядження командира щодо необхідності здійснити наступальні (штурмові) дії з визначеного рубежу з переходом в атаку із завданням - знищення противника та оволодінням визначеними районами (рубежами), діючи умисно, самовільно залишив поле бою під час бою.

Таким чином, ОСОБА_6 за викладених вище обставин підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.429 КК України - самовільне залишення поля бою під час бою.

27 жовтня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 25.12.2023 (включно).

18 грудня 2023 року керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 26.10.2023, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.429 КК України продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 26.01.2024 року.

Під час проведення досудового розслідування, на думку слідчого, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати на цей час.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2023 року задоволено клопотання слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою.

Продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.429 КК України, строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.01.2024 року включно.

Змінено ОСОБА_6 розмір застави з 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, у час, визначений вказаною посадовою особою.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя зазначив обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, та послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи час тримання під вартою ОСОБА_6 і відповідно відсутність отриманих за цей час доходів, слідчий суддя вважав за можливе розмір застави, визначений в ухвалі Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 27.10.2023 року, а саме сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 107360 гривень зменшити до застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 80520 гривень.

В апеляційній скарзі захисник, не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, зазначає, що вказане рішення слідчого судді є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_6 інкримінується самовільне залишення поле бою під час бою. Однак, в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_6 відстав від групи, тим самим вийшов з її складу, переховувався в укриттях від ворожих обстрілів, а вже після чого вийшов на точку евакуації. Аналогічне підтверджує кожен свідок, що ОСОБА_6 відстав від групи та не дійшов до позиції. В судовому засіданні ОСОБА_6 стверджував, що його залишили одного на позиції, а коли він це зрозумів після того, як закінчився артилерійський обстріл з боку противника він був вимушений відступити на точку евакуації, оскільки взагалі було відсутнє розуміння куди рухатись. В цьому випадку виникає питання щодо наявності складу кримінального правопорушення, оскільки з суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст.429 КК України, характеризується прямим умислом, та як наслідок обґрунтованості підозри.

Вказує, що ризик переховування від слідства жодним чином не підтверджений. Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, за яким проживає разом з батьками похилого віку, має на утриманні малолітню дитину.

Ризик впливу на свідків також відсутній, оскільки на момент розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідством вже допитано свідків, крім того свідки у даному провадженні на теперішній час перебувають в зоні активним бойових дій та у ОСОБА_6 відсутня можливість доступу до вказаних осіб.

Звертає увагу суду, що встановлений розмір застави явно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, та є явно неспіврозмірним. Під час визначення застави не розглядався майновий стан підозрюваного, який є єдиним годувальником своєї родини, інших джерел для існування останній не має. Крім іншого, підозрюваний ОСОБА_6 бажав та бажає проходити військову служби, однак розмір застави є непомірним та явно перешкоджає поверненню на військову службу.

Також зазначає, що слідчим суддею застосовано закон, який не підлягав застосуванню в частині місця попереднього ув`язнення, а саме тримання у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Відповідно до ч.2 ст.4 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років після його припинення чи скасування взяті під варту військовослужбовці можуть триматися в окремих ізольованих приміщеннях казарменого типу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Тобто, місцем попереднього ув`язнення військовослужбовців є виключно гауптвахта Військової служби правопорядку, утримання діючого військовослужбовця у слідчому ізоляторі є неприпустимим.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, або змінити заставу з 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та встановити місце попереднього ув`язнення гауптвахту Військової служби правопорядку.

До закінчення апеляційного розгляду на адресу апеляційного суду надійшла заява від захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , відповідно до якої остання в порядку ст.403 КПК України відмовилась від апеляційної скарги через неактуальність поставленого в апеляційній скарзі питання, з повідомленням про погодження даного питання із своїм підзахисним ОСОБА_6 .

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та захисник не з`явились, були належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора та захисника, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Право на відмову апелянта від апеляційної скарги передбачено ст.403 КПК України.

За змістом відповідної заяви захисника-адвоката ОСОБА_7 вбачається відмова останньої від поданої апеляційної скарги через неактуальність поставленого в апеляційній скарзі питання, що належить до передбаченого законом права та пов`язано із реалізацією цього права. Відмова захисника від апеляційної скарги була погоджена з підозрюваним ОСОБА_6 .

У відповідності до вимог ч.2 ст.403 КПК України, з урахуванням відсутності апеляційних скарг інших осіб та відсутності заперечень щодо закриття провадження у зв`язку із відмовою апелянта від апеляційної скарги за згодою підозрюваного, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за вищенаведеною апеляційною скаргою захисника.

Керуючись ст.403 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

прийняти відмову захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , погоджену із підозрюваним ОСОБА_6 , від апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2023 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4