Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2528/23
Провадження № 1-кп/553/1220/2023
В И Р О К

Іменем України

21.12.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Полтава кримінальне провадження №0000293 від 08.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нестеренки Полтавського району Полтаської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , інвалідності не має, раніше судимий 12.09.2023 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 10.11.2023 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11.05.2023 об 10:27 год. перебуваючи в приміщенні магазину ТМ «Аврора» (ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА») за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 61, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, у період дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, затверджений Верховною Радою України 24.02.2022, та продовжений Указом Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023, затвердженого Законом України від 14.02.2023, зі стелажу магазину у торговій залі таємно викрав пристрій зарядний «PowerBank 10000mAh GN-D103X», вартістю 413,33 грн., який заховав під вдягнутий на ньому одяг, після чого не сплативши за вказаний товар, вийшов з магазину.

У подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 13.05.2023 об 11:42 год. перебуваючи в приміщенні магазину ТМ «Аврора» (ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА») за адресою: м. Полтава, вул. Чураївни, 3/2, ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, у період дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, затверджений Верховною Радою України 24.02.2022, та продовжений Указом Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023, затвердженого Законом України від 14.02.2023, зі стелажу магазину у торговій залі таємно викрав пристрій зарядний «PowerBank 20000mAh GN-D135», вартістю 536,33 грн., який заховав під вдягнутий на ньому одяг, після чого не сплативши за вказаний товар, вийшов з магазину.

У подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 07.08.2023 близько 08:00 год., перебуваючи на ринку «Південний» за адресою: м. Полтава, площа Слави, 3, ОСОБА_4 діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, під вигаданим приводом здійснення дзвінка, шляхом зловживання довірою, заволодів мобільним телефоном «ZTE Blade A51», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 2050,00 грн., який належить ОСОБА_5 , не маючи наміру його повертати.

У подальшому ОСОБА_4 розпорядився отриманим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.190 КК України визнав повністю, та пояснив, дійсно 11.05.2023 року він за зайшов до магазину «Аврора», розташованого по вул. Небесної Сотні в м. Полтава з метою викрадення повербанку, де скориствашись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав повербанк, який сховав під кофту та вийшов з магазину. Повербанк продав за 300 грн., гроші витратив на свої нужди. Після чого, через день прийшов в інший магазин «Аврора», розташований по вул. Чураївни в м. Полтаві, де таким же чином втаємно викрав інший повербанк, який продати не вспів, даний повербанк у нього вилучили співробітники поліції. В серпні місці, він прийшов до свого занйомого майорова на ринок, де останній працює продавцем, попросив у нього мобільний телефон, щоб подзвонити, ОСОБА_6 дав йому телефон, він вийшов з магазину на вулицю, під видом для здійснення телефонного дзвінка, та з цим телефоном зник. В цей же день телефон він продав в ломбард. Потім потерпілий ОСОБА_6 самостійно викупив цей телефон із ломбарду за 1500 грн., гроші за телефон він майорову не повертав. У скоєному розкаюється, просить не позбовляти його волі, оскільки він інших злочинів після цього не вчиняв, у скоєному розкаюється, має намір вести законний спосіб життя, із обставнами викладеними в обвинувальному акті та кваліфікацією злочинів згоден.

Потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» в судове засідання не з`явилися, надали заяву про судовий розгляд без їх участі, покарання просять призначити на розсуд суду, цивільний позов не заявляють.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та не оспорюють фактичні обставини (дата, час, місце, спосіб та інші обставини) вчинення злочину, беручи до уваги, що потерпілі також не оспорюють фактичні обставини справи, цивільний позов не заявлений, судом також встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувалися у даному судовому засіданні, вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували проти дослідження доказів в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України..

З урахуванням викладеного, повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, суд вважає вину ОСОБА_4 повністю доведеною та йогодії правильно кваліфіковані:

- за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

- за ч.2 ст.190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Згідно статтей 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог статті 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

На підставі пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (статті 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форми вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Також, в статті 65 КК України визначені загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та нетяжкого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, має негативну характеристику з місця мешкання, не одружений, на утриманні осіб не має, суспільно - корисливою діяльністю не займається, офіційно не працює, раніше судимий 12.09.2023 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, вирок набрав законної сили 13.10.2023 року та судимий 10.11.2023 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців.

Відповідно до досудової доповіді Полтавського районного відділу №1 Філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку пробації інтенсівного нагляду та соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до вимог ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За вказаними вище правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку у справі буде встановлено, що обвинувачений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень має визначатися за найбільш суворим видом покарання за окремі кримінальні правопорушення, що до неї входять.

При частковому складанні покарань розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі кримінальні правопорушення.

За таких обставин, виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, з врахуванням нових епізодів злочинної діяльності, доведених цим вироком, що загалом об`єктивно свідчить про стійку антисоціальну спрямованість та схильність до вчинення злочинів, як спосіб життя, у звязку із чим суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без відбування покарання та останньому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Як вбачається з постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.02.2021 у справі №760/26543/17 касаційний суд з огляду на неоднаковість застосування частини 4 статті 70 КК України визначив порядок визначення покарання та надав правовий висновок, згідно з яким, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а надалі встановлено, що вона винна у вчинені інших кримінальних правопорушень, які вчинено до постановлення цього вироку, у таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена на підставі статті 75 КК України, на час ухвалення нового вироку і яке рішення приймає суд під час ухвалення нового вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановления попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою закону силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини 4 статті 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий вирок за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно (пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Отже вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2023 року, яким призначено покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, та обвинувачений звільнений від відбування покарання з випробуванням, підлягає самостійному виконанню.

Запобіжний захід не обирався, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з залучення експерта у загальному розмірі 2868,00 грн., які підтверджені довідками Полтавського НДЕКЦ МВС України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2023 року, накладено арешт на зарядний пристрій «PowerBank 10000mAh GN-D103X» та аркуш паперу з інформацією про заставу.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України, та необхідність у арешті зазначеного майна відпала, суд вважає за необхідним скасувати арешт, накладений на речові докази відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2023 року.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня фактичного затримання в ході звернення вироку до виконання.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у загальному розмірі 2868,00 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім грн. 00 коп.)

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.07.2023 року справа №554/6018/23 на на зарядний пристрій «PowerBank 10000mAh GN-D103X» та аркуш паперу з інформацією про заставу.

Речові докази: зарядний пристрій «PowerBank 10000mAh GN-D103X», - повернути потерпілому ТОВ «Вигідна покупка»; оригінальну коробку з-під телефону марки ZTE, мобільний телефон «ZTE Blade A51», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , - повернути потерпілому ОСОБА_5 ; аркуш паперу з інформацією про заставу, - зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000293 від 08.06.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку чи ухва-

ли суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку відсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1