Справа № 369/8449/23
Провадження №1-кп/369/1957/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

законного представник

малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000243 від 08 квітня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України ( далі КК України),

клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 власника майна про скасування арешту майна, а саме транспортного засобу,

встановив:

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000243 від 08 квітня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження, у судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 власника майна на яке накладено арешт у рамках кримінального провадження № 0000243 від 08 квітня 2023 року, звернувся до суду з клопотанням, в порядку ст.ст. 170-174 КПК про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року, на транспортний засіб автомобіль марки «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном. Дане клопотання обґрунтовано тим, що на стадії судового провадження судом досліджено письмові докази, будь-яких клопотань про дослідження речових доказів, у тому числі стосовно огляду автомобіля, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, прокурором не заявлено. Тобто, прокурор не подавав до суду список речових доказів, котрі вважає за необхідне надати суду на огляд. Виходячи із змісту і послідовності дій та рішень прокурора сторона захисту вбачає, що автомобіль «Tesla Model Y», н.з. НОМЕР_1 , ним наразі позиціонується як майно, котре відіграло свою роль в якості речового доказу, адже вся наявна на ньому і необхідна слідству доказова інформація наразі закріплена висновками експертиз. З іншого боку: перебування протягом тривалого часу істотно пошкодженого автомобіля на відкритому майданчику під дією агресивних опадів, сонячних променів і перепадів температури призводить до пошкодження металу і гумових деталей, що суперечить завданню схоронності майна, задля якого накладався арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_7 та просив його задовольнити. Вважав, що автомобіль відіграв роль речового доказу і наразі з метою збереження цілісності та в першу чергу товарної вартості майна для подальшого забезпечення відшкодування заподіяної шкоди слід скасувати арешт, тобто відпала потерба в його застосуванні.

Прокурор у судовому засіданні заперечив стосовно клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 власника майна, та просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки вищевказаний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні та в подальшому може виникнути необхідність його дослідження, оскільки воно містить на собі сліди злочину, а користування ним може спричинити його пошкодження чи знищення. Більше того наразі триває судовий розгляд, тому скасування арешту майна вважав недоцільним.

Представник потерпілих ОСОБА_4 не заперечувала стосовно скасування арешту майна задля забезпечення відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, разом з тим з огляду на позицію прокурора стосовно клопотання сторони захисту поклалась на розсуд суду.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 підтримала думку свого представника в повному обсязі.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 власника майна про скасування арешту майна, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 2, ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя, суд з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

З дослідженого у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна, а також пояснень сторін у судовому засіданні, встановлено, що наразі відсутні підстави для задоволення цього клопотання.

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки марки «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року, приймаючи рішення про накладення арешту на майно слідчий суддя виходили з того, що вищезазначене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому, керуючись метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування кримінального провадження, слідчим суддею було прийнято рішення про накладення арешту на майно із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим майном, оскільки незастосування арешту могло призвести до втрати або відчуження майна.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі сплином певного часу сторона обвинувачення має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Суд звертає увагу, що станом на 15 листопада 2023 року судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України ще триває, а саме судом не закінчено дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, обвинуваченим та його захисником не надано доказів та не наведено достатніх аргументів в обґрунтування необхідності скасування арешту саме на цій стадії судового провадження.

Оскільки захисником та обвинуваченим не доведено, що арешт було накладено необґрунтовано або що відпала потреба у застосуванні арешту на транспортний засіб марки «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , суд клопотання сторони захисту вважає безпідставним.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказані в ухвалі підстава, мета та необхідність такого арешту відповідає положенням чинного законодавства й відповідно клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування арешту з транспортного засобу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 170-174, 372-392 КПК України,

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1