Провадження №: 1-кс/755/176/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку, у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилученого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 28.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ

В провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене 05.01.2024 року в ході обшуку у корпусах № 1 та № 3 КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5, за місцем роботи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на печатку лікаря « ОСОБА_5 », яку було поміщено до спец-пакету PSP1254434.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що група осіб, за обумовлену винагороду, шляхом підроблення офіційних документів здійснює незаконне переправлення громадян України (переважно чоловічої статі) через державний кордон України.

Так, встановлено, що наприкінці вересня 2022 року у месенджері «Telegram» було розміщено оголошення від особи, у якому йшла мова про те, що деякі особи можуть допомогти (посприяти) громадянам України, які не мають на те законних підстав (у зв`язку із веденням на території України воєнного стану) у перетині державного кордону України та виїхати до країн Європи.

На виконання доручення прокурора у порядку ст. 36 КПК України у вказаному кримінальному провадженні, працівниками управління міграційної поліції м. Києва було встановлено вказану особу, нею виявилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, під час проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займаючи посаду лікаря ортопеда - травматолога у комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня N? 11» Одеської міської ради спільно із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який займає посаду голови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спільно з комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 та іншими, на даний час невстановленими особами, за грошову винагороду у розмірі 5500 доларів США, організували схему по фальсифікації висновків військово-лікарської комісії, отримання відстрочки від мобілізації або взагалі уникнення призову військовозобов`язаним особам. На прохання ОСОБА_5 , голова військово-лікарської комісії ОСОБА_7 та члени комісії щодо тимчасової непридатності до військової служби, під час дії воєнного стану, надають довідки про непридатність до військової служби із вигаданими хворобами військовозобов`язаним, на підставі яких, у свою чергу, комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 підписуються та видаються військово-облікові документи, що дозволяють особам у подальшому незаконно перетинати державний кордон України.

Таким чином, проведеними оперативно-розшуковими заходами та у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлена причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а саме шляхом підроблення довідок військово-лікарської комісії та військово-облікових документів.

05.01.2024 у період часу з 15:27 по 15:49 у корпусах № 1 та № 3 КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5, за місцем роботи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києві справа № 755/15051/23 провадження № 1-кс/755/18/24 було проведено санкціонований обшук, у ході якого було виявлено та вилучено печатку лікаря « ОСОБА_5 » (поміщено до спец-пакету PSP1254434).

Обшук було проведено слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 спільно із працівниками УМП ГУНП у м. Києві.

Прокурор зазначив, під час обшуку були виявлені та вилучені виключно ті речі, які мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки інформація, яка міститься на них, може містити докази, які будуть використані під час судового розгляду. Крім того, вилучені речі (печатка лікаря) могли бути знаряддями вчинення вказаного кримінального правопорушення, проте на даний час такого факту не встановлено, перевірка триває.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказавши, що прокурором не доведено підставу арешту зазначеної печатки, оскільки вона не використовувалась при оформленні довідки військово-лікарської комісії від «21» вересня 2023 року за №3453 та оформленні тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 . Твердження, що печатка могла бути знаряддями вчинення вказаного кримінального правопорушення є лише припущенням та жодним доказом не підтверджується. Зазначив, що печатка лікаря « ОСОБА_5 » не має нікого відношення до кримінального провадження, в рамках якого проходився обшук та не має підстав для його арешту. На довідці військово-лікарської комісії від «21» вересня 2023 року за №3453 та на тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 відсутня печатка лікаря « ОСОБА_5 ». Дану печатку ОСОБА_5 використовує у своїй професійній діяльності, оскільки він продовжує виконувати свої обов`язки лікаря, а печатка необхідна для її проставлення на рецептах які виписує та довідках, тощо, які він надає.

Приписами статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбаченого, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч.3 ст. 132 КПК України.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що майно вилучене 05.01.2024 року в ході обшуку у корпусах № 1 та № 3 КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5, за місцем роботи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме печатка лікаря « ОСОБА_5 », відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має значення речових доказів для кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000092 від 28.09.2022.

Матеріали клопотання не містять доказів, що дана печатка використовувалась як знаряддя вчинення злочину, що підтверджено прокурором в судовому засіданні.

При цьому ОСОБА_5 не відсторонений від виконання свої посадових обов`язків, а тому є слушними доводи сторони захисту, що дана печатка необхідна ОСОБА_5 для використання у своїй професійній діяльності.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що матеріали клопотання хоча і містять постанову про визнання печатки лікаря « ОСОБА_5 », речовим доказом у кримінальному провадженні №0000092 від 28.09.2022, проте дана постанова є формальною, оскільки її використання органом досудового розслідування не встановлено.

Також, прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва у своєму клопотанні не обґрунтував належним чином необхідності накладення арешту на майно, вилучене 05.01.2024 року в ході обшуку у корпусах № 1 та № 3 КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5, за місцем роботи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на печатку лікаря « ОСОБА_5 ».

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також зважаючи, що сторона кримінального провадження, що звернулась із клопотанням про накладення арешту, не довела необхідності арешту, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 132, 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 28.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 05.01.2024 у корпусах № 1 та № 3 КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5, за місцем роботи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на печатку лікаря « ОСОБА_5 » - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: