Справа № 754/1646/24
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2024 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000098 від 15.05.2023р. за ст.15 ч.2, 190 ч.4 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000098 від 15.05.2023р. за ст.15 ч.2, 190 ч.4 КК України.

Обгрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що СВ Деснянського УП ГУ НП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 15.05.2023р. за ст.15 ч.2, 190 ч.4 КК України, за фактом замаху на шахрайське заволодіння спадковим майном померлих осіб у Деснянському районі м.Києва, яке має бути визначено відумерлою спадщиною та перейти у власність територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради, в ході якого встановлено, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 12.03.2011р. за ОСОБА_4 на підставі договору-куплі продажу №364 від 28.02.2011р., ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла у віці 78 років внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця, дані щодо родинних та інших відносин щодо ОСОБА_4 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні. Поховання ОСОБА_4 здійснювалось за рахунок держави. За інформацією 15-ї Київської державної нотаріальної контори від 18.05.2023р. встановлено, що спадкова справа щодо майна померлої не заводилась, заповіти не посвідчувались, що свідчить про відсутність спадкоємців за законом та заповітом. Водночас встановлено наявність достатніх даних, що можуть свідчити про вчинення встановленими особами замаху на шахрайське заволодіння спадковим майном померлої ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_1 , тому з метою забезпечення повного об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, пов`язаних із замахом на заволодіння спадковим майном, встановлення всіх осіб, які причетні до злочинної схеми, а також для унеможливлення здійснення дій, пов`язаних із здійсненням продажу, переоформлення, передачі в заставу, найм, дарування або відчудження майна іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності, а також збереження речових доказів, є необхідним накладення арешту на майно.

Прокурор в судове засідання по розгляду даного клопотання не з`явилась, про час та місце його розгляду повідомлена належним чином, її неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши доводи клопотання та долучені на його обгрунтування матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно із вимогами ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, псування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно ст.170 ч.3 КПК України, з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст.173 ч.1 КПК України, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурором у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів.

Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказане нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст.15 ч.2, 190 ч.4 КК України, з наданих матеріалів не вбачається.

Прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у клопотанні прокурора, оскільки прокурором не надано доказів, що вказана квартира відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Крім того, не дивлячись на те, що вказана квартира хоч і визнана органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова містить формальний характер,оскільки не містить даних які вказують, що нерухоме майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст.15 ч.2, 190 ч.4 КК України.

Тому, зазначена прокурором в клопотанні підстава арешту квартири АДРЕСА_1 - з метою збереження речових доказів, є необґрунтованою та не підтвердженою відповідними доказами.

За викладених обставин клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170,171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000098 від 15.05.2023р. за ст.15 ч.2, 190 ч.4 КК України, про арешт майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: