Справа № 645/4811/23
Провадження № 1-кп/645/303/23
В И Р О К
09 листопада 2023 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженої,
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
Після чого ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3708,00 гривень.
ІІ. Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію злочину не оспорювала.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 надала показання, та пояснила суду, що приблизно у серпні 2023 року вона перебувала в приміщенні лікарні № 18, що розташована по вул. Кранодарській у м. Харкові (точної адреси не пам`ятає) та чекала чоловіка, з яким вона проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Знаходячись в коридорі лікарні вона побачила через відчинені двері палати на тумбочці мобільний телефон марки Redmi, яким вона заволоділа. Після цього до неї підійшов її чоловік, вона повідомила останньому, що знайшла мобільний телефон під кущем на вулиці. В той же день вона здала до ломбарду вказаний мобільний телефон, за який отримала 2500 грн., які витратила на свої потреби.
Обвинувачена ОСОБА_3 зазначає, що вину у вчиненні інкримінованого їй злочину вона визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, частково відшкодувала потерпілому ОСОБА_5 спричинену матеріальну шкоду в сумі 540 грн., просила суд її суворо не карати.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченої, з урахуванням позиції потерпілого ОСОБА_5 , який просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
ІІІ. Правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.
ІV. Мотиви суду при призначенні покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона розлучена, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не перебуває, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання, раніше не засуджена.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, та саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.
При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченої в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому її можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні, який заявлений цивільним позивачем ОСОБА_5 04.10.2023 року, підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.
У зв`язку з викладеним, цивільний позов, заявлений цивільним позивачем ОСОБА_5 на суму 3708,00 грн. матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки станом на час ухвалення вироку, обвинуваченою частково сплачено цивільному позивачеві матеріальну шкоду в сумі 540 грн..
Таким чином, з цивільного відповідача ОСОБА_3 належить стягнути на користь цивільного позивача ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди в розмірі 3168,00 грн..
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.п. 3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Зазначені роз`яснення кореспондуються із ст.1187 ЦК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд покладає на обвинувачену.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
До набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для застосування запобіжного щодо обвинуваченої, оскільки протягом розгляду кримінального провадження остання належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: коробку з під мобільного телефону Redmi 10C Graphite Gray 4GB RAM 128 GB ROM, Graphite Grey, гарантійний талон та чек, які перебувають у камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, повернути власнику ОСОБА_5 .
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1