Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/751/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2023 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, -

продовжено строк тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 30 грудня 2023 року.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2023 року, щодо ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 30 грудня 2023 року.

Рішення суду мотивовано тим, що обвинуваченому інкримінуються вчинення значної кількості нових кримінальних правопорушень, в період розгляду обвинувального акта в суді, що вказує на прокримінальну спрямованість обвинуваченого та спростовує твердження про зміну своєї поведінки ОСОБА_7 ..

Існує ризик впливу на свідка по епізоду за ч. 4 ст. 186 КК України, враховуючи, що обвинувачений не визнає своєї вини за даним епізодом.

Тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 з огляду на особу обвинуваченого свідчить про можливість переховування обвинуваченого від суду.

Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 не погоджуючись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_10 цілодобовий домашній арешт за місцем проживання законного представника.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що обвинувачений ОСОБА_7 не має намір переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Вказує, що прокурором до суду не надано доказів, які підтверджують наявні ризики, на яких наголошено прокурором при продовженні тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_6 в його інтересах та законного представника ОСОБА_9 ,які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0001591, стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_11 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2023 року, стосовно ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 30 грудня 2023 року.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 інкримінуються вчинення значної кількості нових кримінальних правопорушень, в період розгляду обвинувального акта в суді, що безумовно вказує на прокримінальну спрямованість обвинуваченого.

Вказаний факт, свідчить про наявність ризику продовження злочинної діяльності, який є реальним, а не абстрактним та ставить під сумнів соціальної зміни обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Також, на переконання колегії суддів, існує ризик впливу на свідка за епізодом за ч. 4 ст. 186 КК України, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнає свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Окрім того, тяжкість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 , враховуючи особу обвинуваченого свідчить про можливість переховування від суду.

Більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

За таких обставин, на даний час існують ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченого у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, місцевим судом правильно враховано суспільну небезпечність злочинів, які інкримінується обвинуваченому, суворість можливого покарання та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченій, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи сторони захисту про недоведеність прокурором ризиків та відсутність доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що підтверджується матеріалами справи.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_12 на те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, є позицією захисту, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_7 .

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2023 року, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено строк тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 30 грудня 2023 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4