Справа № 461/9927/23
Провадження № 1-кс/461/6685/23
УХВАЛА

Іменем України

23.11.2023 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» про скасування арешту майна -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА», звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2022 у справі №569/4879/22 в рамках кримінального провадження №0000043, а саме арешт автомобіля марки Volkswagen transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 та грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку у банку АТ "ПУМБ" НОМЕР_3 в українській гривні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2022 задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СВ УСБУ в Рівненській області підполковника ОСОБА_4 подане в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000043 від 03.04.2022 та накладено арешт на виявлене майно ТОВ «БНК-Україна», а саме - автомобіль VW T4, д.н.з. НОМЕР_1 , та грошові кошти на рахунках в АТ "Райффайзен Банк", АТ "Альфа Банк", АТ "Банк Альянс", АТ "Банк Кредит Дніпро", АТ "ОТП Банк", АТ "МТБ Банк", АТ "ПУМБ", АТ "АБ Південний", АБ "Укргазбанк". Заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2023, у справі № 569/4879/22 клопотання ліквідатора ТОВ «БНК-Україна» про скасування арешту, накладеного на грошові кошти на банківських рахунках задоволено, однак в ухвалі суду допущено технічну помилку та вказано не усі номери рахунків з яких виникла необхідність зняти арешти. Заявник повідомив, що постановою Господарського суду Львівської області від 24.05.2023 у справі №914/2450/22 ТОВ «БНК-Україна» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором якого призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 . Заявник вказує, що арешт перешкоджає здійснювати йому його обов`язки як ліквідатора ТОВ «БНК-Україна», відтак просить клопотання задоволити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про проведення судового засідання без його участі, клопотання підтримує, просить таке задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, щодо вирішення клопотання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання необхідно задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про чає та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Рівненській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000043 від 03.04.2022, яке внесено до ЄРДР за ознаками вчинення, кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Подільською окружною прокуратурою міста Києва здійснювалося процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000082 від 05.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 110-2 КК України, досудове розслідування якого до 11.09.2023 здійснювало СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві.

Постановою першого заступника Генерального прокурора від 11.09.2023 здійснення досудового розслідування доручено Головному слідчому управлінню Служби безпеки України.

В подальшому, постановою прокурора від 18.09.2023 кримінальне провадження №0000082 від 05.04.2022 доєднано до кримінального провадження №0000043 від 03.04.2022 та визначено підслідність за слідчим відділом УСБУ у Львівській області.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2022 задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС СВ УСБУ в Рівненській області підполковника ОСОБА_4 подане в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000043 від 03.04.2022 та накладено арешт на виявлене майно ТОВ «БНК-Україна», а саме - автомобіль VW T4, д.н.з. НОМЕР_1 , та грошові кошти на рахунках в АТ "Райффайзен Банк", АТ "Альфа Банк", АТ "Банк Альянс", АТ "Банк Кредит Дніпро", АТ "ОТП Банк", АТ "МТБ Банк", АТ "ПУМБ", АТ "АБ Південний", АБ "Укргазбанк".

Заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.06.2023, у справі № 569/4879/22 клопотання ліквідатора ТОВ «БНК-Україна» про скасування арешту, накладеного на грошові кошти на банківських рахунках задоволено, однак в ухвалі суду допущено технічну помилку та вказано не усі номери рахунків з яких виникла необхідність зняти арешти.

Окрім того, постановою Господарського суду Львівської області від 24.05.2023 у справі №914/2450/22 ТОВ «БНК-Україна» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором якого призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КУПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює, серед іншого, такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, здійснює інші повноваження, передбачені КУПБ. Крім того, згідно з п. 5 ч.1 ст. 12 КУПБ, арбітражний керуючий має право запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

З моменту відкриття ліквідаційної процедури, ТОВ «БНК-Україна» як суб`єкт господарської діяльності і як суб`єкт права, переходить в особливу процедуру, в якій під контролем господарського суду вживаються заходи спрямовані на задоволення вимог кредиторів в порядку установленому законом.

З дня ухвалення Господарським судом Львівської області постанови у справі №914/2450/22 про визнання ТОВ «БНК-Україна» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури повноваження генерального директора Товариства припинилися, а учасники Товариства втратили право на здійснення впливу на діяльність Товариства.

Функції з управління та розпорядження майном банкрута одноосібно виконує ліквідатор, який, в силу положень ч. 1 ст. 13 КУПБ є незалежним та діє в інтересах кредиторів Товариства, якими є виключно юридичні та фізичні особи - резиденти України.

За змістом приписів ст. 64 КУПБ задоволення вимог кредиторів здійснюється шляхом спрямування коштів, отриманих від продажу майна боржника на користь кредиторів.

На переконання слідчого судді, арешт майна боржника унеможливлює продаж майна, унеможливлює використання грошових коштів для погашення кредиторських вимог, а відтак порушує майнові інтереси кредиторів.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, слідчий суддя враховує, що в силу статті 41 Конституції України, статті 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення статті 1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

З викладених вище норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (викладених, наприклад, у постанові від 14.03.2018 по справі №10/Б-5022/1359/2011): за загальним правилом зняття заборон та арештів з майна боржника в порядку Закону про банкрутство є безумовним, стосується будь-яких органів і посадових осіб, у тому числі реєструючих, правоохоронних органів.

Слід зазначити, що наявність арешту на належні банкруту рахунки та автомобіль, перешкоджає безперешкодній реалізацію цього майна на виконання Кодексу України з процедур банкрутства та відповідно перешкоджає виконанню обов`язків ліквідатора у справі.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а арешт, накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2022 у справі №569/4879/22, підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» про скасування арешту майна - задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2022 у справі №569/4879/22 в рамках кримінального провадження №0000043, а саме арешт автомобіля марки Volkswagen transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 та грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку у банку АТ "ПУМБ" НОМЕР_3 в українській гривні.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 28.11.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1