Справа №752/6648/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1097/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,

при секретарі - ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.12.2012 Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 26.05.2014 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 26.03.2018 Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 16.07.2018 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 02.05.2022 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2022 року, яким ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді штрафу ухвалено виконувати самостійно.

Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винним у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, обіг якого заборонено, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, без мети збуту, який помістив до сумки та став зберігати. В подальшому, 19.04.2022 о 21-35 год. ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15, привернув своєю поведінкою увагу військовослужбовців Національної гвардії України, та на їх питання щодо наявності заборонених речей, повідомив, що має наркотичний засіб. Цього ж дня, за цією ж адресою о 23-30 год. в присутності понятих, відповідно до вимог ст. 298-2 КПК України, під час проведення обшуку затриманої особи - ОСОБА_9 в наплічній сумці, яка було при ньому виявлено та вилучено 3 білі таблетки, які останній зберігав при собі, без мети збуту.

Згідно висновку експерта надані на дослідження таблетки білого кольору містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), маса якого становить 0,067 г.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального проступку і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 309 КК України, дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, внаслідок чого, незаконно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України. Вважає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував підвищену суспільну небезпечність, як вчиненого діяння, так і особи обвинуваченого. Також, на думку прокурора, судом першої інстанції не надано належної оцінки факту неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думки обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку, про можливість її виправлення без відбування покарання. Такий висновок суду повинен ґрунтуватися на відомостях про вчинене особою кримінальне правопорушення, її посткримінальну поведінку та характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки, наявність чи відсутність судимості тощо. Лише проаналізувавши в сукупності всі зазначені обставини у конкретному кримінальному провадженні, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання в умовах застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції на виконання наведених вимог закону, призначаючи ОСОБА_9 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше неодноразово судимий. Обставино, яка пом`якшує покарання суд визнав щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання не встановив.

За сукупності вказаних обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважав за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у межах, установлених у санкції ч.1 ст. 309 КК України, а саме у виді обмеженні волі, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, його особи, суд дійшов висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважав за можливе застосувати положення ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх достатньо мотивованими, оскільки таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, що притягується до кримінальної відповідальності, і доводи апеляційної скарги прокурора цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_9 вже притягувався до кримінальної відповідальності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом при призначенні обвинуваченому покарання враховано те, що він раніше судимий.

Будь-яких інших доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_9 неможливе без реального відбування покарання прокурором не наведено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_9 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст.75 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора має бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя