Справа № 522/9589/21
Провадження № 1-кп/522/1942/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000585 від 19.05.2021 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Міжборди, Путильського району, Чернівецької області, який має вищу освіту, проходить службу в ЗСУ, звання старший сержант, не одружений, має на утриманні доньку 2022 року народження, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи

Так, 18.05.2021 приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля кафе «Молдавська кухня», яке знаходиться на території ринку «Привоз» за адресою: місто Одеса, вулиця Привозна, 14, зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонував йому зайти в вищевказаний заклад, щоб відпочити.

Знаходячись в приміщені кафе «Молдавська кухня» до ОСОБА_8 надійшов телефонний дзвінок від його начальника і дістаючи свій мобільний телефон марки «Орро А12» в корпусі чорного кольору, IMEI(1): НОМЕР_1 , IMEI(2): НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 з кишені джинсів, в цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та обрав в якості предмета свого злочинного посягання вищевказаний телефон належний ОСОБА_8 .

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви різко вихопив вищевказаний телефон з рук ОСОБА_8 .

Виконавши всі дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, з метою завершення свого злочинного умислу, ОСОБА_5 утримуючи при собі викрадений мобільний телефон марки «Орро А12 в корпусі чорного кольору, IMEI(1): НОМЕР_1 , IMEI(2): НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , належний ОСОБА_8 , почав втікати з місця вчинення кримінального правопорушення. На викрики потерпілого ОСОБА_8

зупинитися та повернути належний йому телефон, ОСОБА_5 не реагував і розуміючи протиправність та відкритість своїх злочинних дій, з метою уникнення затримання, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, маючи можливість розпорядившись чужим майном на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_8 , завдано матеріальний збиток на загальну суму 3499 гривень.

Оцінка суду щодо кваліфікації досудовим слідством вищенаведених дій обвинуваченого.

Досудовим слідством дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано вірно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч. 3 ст. 349 КПК України).

Так, обставини вчинення ОСОБА_5 злочину встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, з огляду на наступне.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочину. У скоєному щиро покаявся.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки ОСОБА_5 визнав свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Мотиви суду

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчинені ним злочину, та, діючи згідно ст. 337 КПК лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до вищевказаного обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить щире каяття, проходить службу в ЗСУ, має на утриманні доньку 2022 року народження і мати інваліда І групи по зору.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення протиправних дій, беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, позицію прокурора, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 186 КК України - у виді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Обвинувачений виплату покарання у вигляді штрафу просив розстрочити на один рік.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений просив розстрочити виплату штрафу, з урахуванням його майнового стану, суд приходить до висновку про можливість розстрочки виплати штрафу на дванадцять частин строком до дванадцяти місяців.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, станом на 01.01.2023 року складає 17 гривень, тобто розмір штрафу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, складає 34000 гривень (17х2000=34000).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 53 КК України, розстрочка виплати штрафу на дванадцять частин строком до дванадцяти місяців становить 2833,33 грн. (34000?12=2833,33).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

З реєстру матеріалів досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню вбачається відсутність застосованих заходів забезпечення кримінального провадження, а тому такі заходи не підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадянин, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Застосувати розстрочку виплати штрафу, встановивши, що ОСОБА_5 повинен сплачувати 2833,33 (дві тисячі тридцять три) гривні 33 (тридцять три) копійки, щомісячно протягом 12 місяців, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Речовий доказ, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 19.05.2021 року, а саме :

- мобільний телефон марки «Орро А12» в корпусі чорного кольору, IMEI(1): НОМЕР_1 , IMEI(2): НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_4 згідно зберігальної розписки, після вступу вироку у законну силу вважати повернутим власнику майна.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: