Справа № 461/9592/23
Провадження № 1-кс/461/6895/23
УХВАЛА

05.12.2023 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

04.12.2023 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання ОСОБА_3 в якому просить скасувати арешт, накладений на автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0001171 від 06.11.2023.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2023 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт на вищезазначений автопоїзд у складі сідлового тягача та напівпричепа. Зауважує, що винесення цієї ухвали призводить до порушення його прав та законних інтересів - користування та володіння належним йому майном. Автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , не підлягає спеціальній конфіскації. Всі необхідні слідчі дії по огляду вказаних транспортних засобів експертом в ході проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0001171 від 06.11.2023 - проведені. Автопоїзд у складі сідлового тягача та напівпричепа є необхідним засобом для користування, а також використовується у підприємницькій діяльності.

Власник майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати клопотання без його участі.

До судового засідання слідчим ОСОБА_4 подано до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, проти задоволення клопотання про скасування арешту на транспортний засіб не заперечує, оскільки проведено огляд, експертизи та інші слідчі дії за участю вказаного автопоїзда.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001171, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.11.2023, в ході огляду виявлений і описаний сідловий тягач марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіп марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 07.11.2023 автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіпа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та передано на зберігання на територію автостоянки ТзОВ «Стрийське АТП» за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул. Болехівська, 2.

08.11.2023 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова винесено ухвалу у справі №461/9592/22, провадження №1-кс/461/6252/23, якою накладено арешт на автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіпа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із автопоїздом у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіпа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що на вказаному транспортному засобі наявні сліди злочину та він є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз. Без надання експертам автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіпа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останні будуть позбавлені можливості встановити технічний стан транспортного засобу, а також механізм настання ДТП, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину ДТП.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що згідно наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_3 , власником сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіпа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, слідчим суддею встановлено, що в даному кримінальному провадженні проведено огляд вказаного транспортного засобу судовими експертами та отримано всі висновки судових експертиз.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його власника (володільця), розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, те, що арешт майна може бути накладений як з позбавленням права користування, так і без такого, слідчий суддя, відповідно положень п.5 ч.2 ст.173, ч.4 ст.173 КПК України, вбачає підстави для часткового задоволення клопотання, а саме: скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в частині позбавлення права на користування вищезазначеним майном, та вважає за можливе повернути вищевказаний автопоїзд у складі сідлового тягача та напівпричіпа в користування його власника ОСОБА_3 .

Разом з тим, беручи до уваги, що досудове розслідування триває, що не виключає подальших слідчих дій, для проведення яких можуть знадобитися зазначений транспортний засіб, підстав скасування його арешту в іншій частині не вбачається.

Керуючись ст.ст. 100, 170, 171, 173, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2023 на автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіпа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1 , та напівпричіпа марки «Schmitz», р.н. НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.12.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1