Справа № 492/958/23
Провадження № 1-кп/513/120/23
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 14.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Холмське Арцизького району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Арцизького районного суду Одеської області від 21 грудня 2020 року за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; вироком Арцизького районного суду Одеської області від 25 лютого 2021 року до покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік та штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, які в силу ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно; ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 червня 2021 року вирок Арцизького районного суду Одеської області від 25 лютого 2021 року було змінено. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом повного складання приєднати покарання за попереднім вироком Арцизького районного суду від 21.12.2020 у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн. та визначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 року обмеження волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн., який в силу ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно; звільнений з установи відбування покарань 05.09.2022 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він 14 серпня 2023 року приблизно о 08:00 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кошарі за адресою: АДРЕСА_1 , під час розпивання алкогольних напоїв зі своїм знайомим ОСОБА_5 вступив з ним у сварку з побутових причин, в процесі якої вони негативно висловлювались в адресу один одного.

Під час зазначеної події, ОСОБА_6 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 , що виникли під час сварки, бажаючи помститись за його висловлювання, які він вважав образливими для себе, з умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно- небезпечних наслідків у результаті своїх дій, та бажаючи їх досягнення, умисно наніс 3 удари кулаком правої руки но лівій стороні обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого йому спричинено тілесні ушкодження у виді синця на верхній повіці лівого ока, синця па нижній повіці лівого ока, незначного крововиливи у білкову оболонку лівого ока, синця в ділянці лівої вилиці, садна на нижній губі зліва, синця но внутрішній поверхні слизової оболонки нижньої губи справа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за правовою кваліфікацією: умисне легке тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив про відмову від обвинувачення та просив закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вислухавши думку прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який не заперечував щодо закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України; обвинуваченого ОСОБА_4 який просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд дійшов висновку, що заяву потерпілого слід задовольнити, а кримінальне провадження закрити з наступних підстав.

Частинами 1, 4 ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

За положеннями пункту 2 частини 3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 7 частини 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з абзацом 2 частини 7 статті 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Частиною 10 статті 284 КПК України визначено, що ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к: "Злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, здебільшого, не є тяжкими і зумовлені локальними конфліктами, їх небезпека для держави й суспільства не є значною, а порушені права потерпілих можуть бути ефективно захищені як за допомогою кримінально-правових механізмів, так і в альтернативний спосіб. Завдана цим особам шкода зазвичай не має непоправного характеру, і становище, яке вони мали до вчинення посягання, може бути поновлено, в тому числі, шляхом порозуміння, примирення, компенсації й іншим чином без застосування встановлених державою заходів примусу.

У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Обираючи спосіб реагування на злочин, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до частини першої статті477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із частиною четвертою статті 26, пунктом сьомим частини першої статті 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних з домашнім насильством).

Зазначений законодавчий підхід покликаний сприяти врегулюванню виниклого у зв`язку зі злочином конфлікту між підозрюваним (обвинуваченим) та потерпілим і є проявом диспозитивності як загальної засади кримінального провадження. Зміст цієї засади розкривається у статті 26 КПК і полягає у свободі сторін використовувати свої права у межах та у спосіб, що передбачені цим Кодексом".

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні добровільно, свідомо та беззастережно заявив про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення щодо кримінального правопорушення, не пов`язаного з домашнім насильством, та просив закрити кримінальне провадження з цієї підстави, а тому відповідно до вищевказаних положень кримінальне провадження належить закрити.

Керуючись ст. ст.26, 477, 314, п.7 ч.1 ст. 284, ст. ст.369 - 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000046 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000046 від 14.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, не пов`язаного з домашнім насильством.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1