Справа № 489/3867/23
Провадження № 1-кс/489/1155/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

18 серпня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000837 від 08.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

встановив:

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом заволодіння невстановленою особою з 26.12.2022 до 20.01.2023 шляхом шахрайства грошовими коштами ОСОБА_3 на суму 1849200 грн.

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт банківських рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , на які були перераховані викрадені грошові кошти потерпілої особи, що відкриті в АТ «Райффайзен Банк».

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зокрема, в клопотанні не вказані контактні дані (місце проживання, контактний номер телефону тощо) про володільців банківських рахунків, на які прокурор просить накласти арешт, для їхнього повідомлення про дату та час розгляду клопотання про арешт майна з метою виконання вимог до ст. 172 КПК України, а також з метою забезпечення загальних засад змагальності та рівності сторін з врахуванням скорочених строків розгляду подібної категорії клопотань, що унеможливлює вчасне повідомлення учасника іншим чином.

Крім того, клопотання та додані до нього матеріали містять суперечності щодо володільця банківського рахунку НОМЕР_1 , оскільки у клопотанні вказано, що вказаний рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_4 , натомість із світлокопії відомостей про здійснення 26.12.2022 потерпілою ОСОБА_3 переказу грошових коштів на вказаний рахунок вбачається, що отримувачем коштів за вказаним банківським рахунком є інша особа ОСОБА_5 . Також з протоколу допиту потерпілої слідує, що 26.12.2022 вона здійснювала переказ грошових коштів на вказаний банківський рахунок, який відкритий не на ім`я ОСОБА_6 , а її матері.

Вказані суперечності клопотання в частині зазначення точних та дійсних відомостей щодо особи, на яку відритий банківський рахунок НОМЕР_1 , мають бути усунуті, оскільки позбавляють можливості слідчого судді встановити особу, яка користується вказаним рахунком та зберігає на ньому грошові кошти.

Наведене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вище наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000837 від 08.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна - повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1