Провадження № 1-кс/947/9496/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000970 від 24.07.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плахтіївки Саратського району Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда 3 групи, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.07.2023 приблизно о 23:30 год., між ОСОБА_5 з одної сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з іншої сторони, які знаходилися у дворі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт із-за їх гучної поведінки. У зв`язку з чим, у ОСОБА_5 на фоні раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дії у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з використанням вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 , 23.07.2023 приблизно о 23:30 год., зайшов до орендованої ним квартири в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , взяв предмет схожий на пістолет, вийшов у двір вказаного житлового будинку та здійснив один постріл, з метою налякати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Продовжуючи вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 , знаходячись в громадському місці, у дворі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виражалась у застосуванні насильства із заподіянням тілесних ушкоджень, використовуючи малозначний привід, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, з предмету схожого на пістолет, який мав при собі, здійснив декілька пострілів, не менше чотирьох, в бік ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в результаті чого потерпілому ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення правого стегна та непроникаючого вогнепального поранення черевної порожнини; та потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення суглобу правої гомілки.

Після цього, ОСОБА_5 забіг у орендовану ним квартиру, а ОСОБА_9 побачивши що його знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поранені, та бажаючи завадити ОСОБА_5 продовжити його хуліганські дії, з зовнішньої сторони став утримувати двері квартири останнього, заважаючи йому вийти на зовні.

В цей час, ОСОБА_5 перебуваючи у орендованій ним квартирі в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи що двері квартири утримуються ОСОБА_9 ззовні, здійснив один постріл з предмету схожого на пістолет через металеві двері які утримував з зовнішньої сторони ОСОБА_9 , завдавши останньому поранення правої сторони голови.

24.07.2023 року ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано працівниками поліції, а потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями доставлено до КНП «МКЛ № 10», де їм була надана невідкладна медична допомога.

За вищевикладених обставин, 24.07.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Слідчий за погодження з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання наявністю необхідності запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі;

-захисник заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на стан здоров`я підзахисного, оскільки він є інвалідом 3 групи та, у зв`язку із пораненням, отриманим під час виконання обов`язків військової служби, потребує постійного медичного нагляду. ОСОБА_5 є учасником бойових дій, за що був нагороджений орденом. Крім того, захисник, зауважила, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, у підтвердження чого долучила договір оренди житлового приміщення. Також зазначила, що не зважаючи на те, що він не вважає себе винним у цьому конфлікті який стався, він бажає відшкодувати потерпілим збитки на лікування. З огляду на вищевикладене, захисник просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

У судовому засіданні захисник долучила характеризуючи ОСОБА_5 дані, які просила слідчого суддю врахувати.

-підозрюваний зазначив, що потерпілі його сусіди вони його спровокували, так як перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вели себе шумно не реагували на зауваження. Але він щиро кається, що так сталося та готовий відшкодувати витрати на лікування потерпілим. Щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 24.07.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, долученими до даного клопотання, а саме: оглядом місця події, заявою ОСОБА_9 , показами потерпілого ОСОБА_9 , заявою ОСОБА_7 , показами потерпілого ОСОБА_7 , заявою ОСОБА_8 , показами потерпілого ОСОБА_10 , показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , наявними речовими доказами, а також інших матеріалах кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у його вчиненні, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику впливу на потерпілих п.3 ч 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає вказаний ризик не обґрунтованим, підозрюваний щиро кається у вчиненому правопорушенні, бажає відшкодовувати шкоду, тобто не має будь якої мети щодо тиску на потерпілих.

Також слідчий суддя критично оцінює та вважає необґрунтованими доводи сторони обвинувачення, про існування в рамках означеного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 в судовому засіданні з підозрою, пред`явленою йому органом досудового розслідування, погодився у повному обсязі, щиро розкаявся, що на думку слідчого судді нівелює існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, щодо твердження сторони обвинувачення про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зауважує, що ані прокурором в судовому засіданні, ані слідчим у клопотанні не надано будь яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що ОСОБА_5 може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень, більше того, в судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що підозрюваний до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_5 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостям щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний є інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання на території м. Одеси, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій, за що був нагороджений орденом, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваного цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу підозрюваним на свідків та потерпілих.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000970 від 24.07.2023 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту строком до 24.09.2023 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 24.09.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1