Справа № 573/1290/23
Номер провадження 1-кп/573/158/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

08 серпня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Черкаської області, Жашківського району, с. Хижня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за місцем розташування ВЧ НОМЕР_1 на території Сумської області, розлученого, з повною середньою освітою, призваного на посаду навідника ІНФОРМАЦІЯ_3 ВЧ НОМЕР_1 , у лікаря нарколога, психіатра на обліку не перебуває, згідно зі ст. 89 КК України раніше несудимого,

за ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затверджений Законом №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

На підставі ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадянина України ОСОБА_4 13.03.2023 призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.04.2023 №112 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника ІНФОРМАЦІЯ_3 ВЧ НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та визначено таким, що справи і посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Під час проходження військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Але військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 26.05.2023 близько 15:30 у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме: під час передислокації механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , самовільно, без будь-якого дозволу, зі штатною зброєю АК74, залишив розташування підрозділу та зник у невідомому напрямку.

01.06.2023 близько 05:00 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до тилового пункту управління ВЧ НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби без поважних причин з 26.05.2023 по 31.05.2023 не виконував обов`язки військової служби, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та дав покази, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, показав, що 13.03.2023 його призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , а наказом командира від 21.04.2023 його призначено на посаду навідника ІНФОРМАЦІЯ_3 ВЧ НОМЕР_1 . 26.05.2023 близько 15:30 під час передислокації механізованої роти у АДРЕСА_2 , він випив 150 г горілки, самовільно зі штатною зброєю АК74 залишив розташування підрозділу та пішов шукати де ще випити. Дорогою зустрів місцевого мешканця, який запросив до себе додому. Там вони пили 6 днів, а 01.06.2023 близько 05:00 він самостійно прибув до місця дислокації військової частини.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин, суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки він вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, і за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем служби, а також те, що будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину з метою пошуку алкоголю та проводив час на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_4 подав іншим військовослужбовцям ганебний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що в свою чергу підриває не лише боєготовність військових формувань, але й авторитет Збройних Сил України в цілому. При цьому, хоча останній й прибув до військової частини через 6 днів, але це підтверджує його безвідповідальне ставлення до служби та свого військового обов`язку. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - з`явлення із зізнанням, щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину. Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

З урахуванням наведених вище всіх обставин і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11.07.2023 у справі №726/78/23, відповідно до якої звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня затримання.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -