Дата документу 12.06.2023Справа № 554/2720/23
Провадження № 1-кп/554/1425/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

30.11.2022 року приблизно о 16 год. 40 хвил., у темну пору доби, ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії, рухався по вулиці М. Грушевського у м. Полтава, з боку вулиці Київське Шосе у напрямку вулиці Героїв АТО. Рухаючись у вищевказаному напрямку поблизу перехрестя вулиці М. Грушевського та вулиці Ціолковського, ОСОБА_6 не дотримуючись вимог п. 2.3 ПДР України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» Розділу 33 ПДР України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Розділу 34 ПДР України, на якому в той час перебував пішохід ОСОБА_4 , не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати йому дорогу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , котрий переходив проїзну частину дороги вулиці М. Грушевського справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеню, подовжнього перелому скроневої кістки зліва з переходом на шов, пневмоцефалією, гематотимпанум зліва; забійно-рваних ран м`яких тканин верхньої повіки правого ока, спинки носу та правого ліктьового суглобу і саден шкіри голови, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

За вищевказаних обставин причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з яким: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Потерпілим заявлено цивільний позов, який віну судовому засіданні уточнив, відмовився від стягнення з обвинуваченого на його користь майнової шкоди таз урахуванням сплачених обвинуваченим 20000 грн. просив стягнути з обвинуваченого на його користь 60000 грн. моральної школи.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме, що30.11.2022 року приблизно о 16 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21013, на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину дороги вулиці М. Грушевського справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.З азначив, що була темна пора доби, вуличного освітлення на дорозі не було. Після ДТП викликали працівників поліції, а також медичну допомогу для потерпілого. У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, речових доказів, судових витрат, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд находить його вину повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він має середню технічну освіту, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколог ата психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, обставини і тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережних, думки потерпілого, з урахуванням правової позиції представника державного обвинувачення щодо призначення покарання з випробуванням, а також без позбавлення права керувати транспортними засобами, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З урахуванням викладеного, суд також вважає можливим не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судових експертиз.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчуєтьсясудовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 371,374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду в розмірі 60000 грн.

Речовий доказ: транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території спеціального майданчика ГУНП в Полтавській області, передати фактичному володільцю ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз:

- судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/117-22/16231-ІТ від 14.12.2022 в розмірі 1132,68 грн.;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-23/2506-ІТ від 17.02.2023 в розмірі 755,12 грн.;

- судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/117-23/4667-ІТ від 16.03.2023 в розмірі 1132,68 грн.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.12.2022 по справі 554/14566/22, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1