ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3261/23
провадження № 1-кп/753/1206/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004303 від 20.12.2022 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою технічною освітою, який працює охоронцем в ДНЗ № 297, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

представник потерпілого ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 19.12.2022 року близько о 19:30 год. керуючи технічно справним ТЗ «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Харківське шосе, 21/4 зі сторони вул. Кравчука в напрямку вул. Привокзальна у місті Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виразилось в тому, що він керуючи вище вказаним транспортним засобом, рухаючись в середній смузі по вул. Харківське шосе, 21/4 зі сторони вул. Кравчука в напрямку вул. Привокзальна у місті Києві, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений відповідними дорожніми знаками ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, а саме не переконався, що на даному пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини безпосередньо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (з ліва на право, відповідно траєкторії руху автомобіля), який існував для нього як небезпека, внаслідок цього скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в наслідок наїзду отримав тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкова травма: навколоочний синець (без опису морфології) справа; садно (5хЗ(см) у ділянці чола зліва; синець (без опису морфології, 6х7(см)) у правій тім`яній ділянці; епідуральний крововилив над потиличною ділянкою; субарахноїдальний крововилив зліва; крововиливи у речовину мозку (кортикально зліва у лобній та скроневій частках); переломи правої носової кістки, потиличної кістки справа, передньої стінки правої гайморової пазухи (із наявністю рідини у порожнині гайморової, клиноподібної пазухи); перелом нижньої стінки правої очниці.

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Пояснив суду, що рухався на автомобілі «Шкода» в потоці машин, побачив пішохода в останній момент та не встиг загальмувати. Після ДТП сказав доньці, яка була з ним в машині викликати швидку, а сам одразу почав надавати допомогу потерпілому. В подальшому також допомагав потерпілому, допомагав з лікуванням, частково відшкодував завдану шкоду, уклав з потерпілим договір про подальше добровільне відшкодування завданої шкоди. Просив суд не позбавляти його волі та права керування транспортним засобом.

Представник потерпілого, якого підтримав потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_10 надавав потерпілому допомогу після ДТП, відшкодовував витрати на лікування та моральну шкоду. 20.06.2023 року вони уклали договір по подальше відшкодування шкоди, тому претензій до обвинуваченого потерпілий не має. Просив не позбавляти ОСОБА_10 волі та права керування транспортним засобом.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено учасникам кримінального провадження, що вони будуть позбавленні оскаржити обставини, які ними не оспорюються в апеляційному порядку.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є необережним тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого. При призначенні покарання судом також враховується наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, які викладені в ч. 2 ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає правильним призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах, визначених санкцією закону без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Рішення не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами суд дійшов на підставі аналізу усіх обставин справи, ставлення обвинуваченого до своїх дій, думки потерпілого, який вважав, що не потрібно позбавляти обвинуваченого водійських прав, а також врахував матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що він співпрацює з БО «Благодійний фонд допомоги українцям», надає допомогу у формуванні гуманітарної допомоги, транспортуванні її до одержувачів, неодноразово залучався благодійною організацією до розвезення адресної допомоги як водій (а.п. 68).

При цьому суд, враховуючи обставини даної справи та особу ОСОБА_10 , його негативне ставлення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а також думку потерпілого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе без відбування покарання, а тому суд, застосувавши положення ст.ст. 75,76 КК України, звільняє його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні суд покладає на ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців без позбавлення права керування транспортирними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік і шість місяців.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, накладений ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28.12.2022 року на автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до акту тимчасового затримання транспортного засобу від 19.12.2022 року передано для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича 20-Б - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 6013 (шість тисяч тринадцять) гривень за проведення судово-медичної експертизи № 042-182-2023 від 07.02.2023 року та 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/7436-ІТ від 15.02.2023 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: