Справа № 336/2053/22
Провадження № 1-кп/331/201/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 17.05.2022 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалове, Веселівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовець, стрілець 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

25 лютого 2022 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №21 солдат ОСОБА_6 був залучений до проходження військової служби в ЗСУ за призовом під час мобілізації та зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти цієї ж військової частини.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.3, 9, 11, 16, 28, 30, 37, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися із гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними силами України і полягає у наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, надані командирові (начальникові), права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів) , виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

У свою чергу, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Не бажаючи виконувати обов`язки військової служби, в ранковий час 12 травня 2022 року, знаходячись в АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_6 разом із іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 був направлений на бойові позиції військової частини НОМЕР_1 , а саме повинен був заступити на чергування на блокпост у вказаному населеному пункті, у складі наряду. Проте солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 12.05.2022 приблизно о 09 годині відмовився від несення обов`язків військової служби в умовах воєнного стану на блокпостах військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 .

12 травня 2022 року, у вечірній час, знаходячись у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , солдат ОСОБА_6 разом із іншими військовослужбовцями був направлений на виконання обов`язків військової служби у їдальню військової частини НОМЕР_1 у складі наряду по їдальні та мав заступити на чергування 13 травня 2022 року о 06 год. 30 хв. Проте солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільні наслідки та бажаючи їх настання, 13.05.2022 о 06 год. 30 хв. відмовився від несення обов`язків військової служби в умовах воєнного стану у їдальні військової частини НОМЕР_1 у складі наряду по їдальні та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби , перебуваючи у розташування військової частини НОМЕР_1 .

12 травня 2022 року, знаходячись у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання в умовах воєнного стану, продовжуючи відмовлятися від несення обов`язків військової служби, власноручно склав та подав командуванню військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення його від служби, а відтак з лав Збройних сил України.

13 травня 2022 року, приблизно о 08 годині, знаходячись у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 солдат ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у присутності командування військової частини НОМЕР_1 відмовився від несення обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, і в подальшому їх несенні у період часу з 13.05.2022 по 19.05.2022 перебуваючи у місці постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з несенням військової служби та виконанням обов`язків військової служби, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був їх виконувати.

ІІ. Позиція сторони захисту.

У судовому засіданні обвинувачений пояснив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення він не визнає. Вказав, що у подіях, що сталися винуваті його командири та держава, яка не забезпечує військовослужбовців, також вказав на те, що він не набув статусу військовослужбовця, а тому на нього не поширювалися правила, встановлені статутами, на які посилається прокурор у обвинувальному акті.

Під час пояснень пояснив, що 24 лютого2022 року він з`явився у військкомат смт Веселе, Запорізької області, де йому було відмовлено у прийняття на службу, після чого він здійснив спробу стати до служби у м. Запоріжжі та у м. Василівка. Прибувши до міста Василівка, Запорізької області, він із товаришами (односельцями) дізнався про те, що там збирають підрозділи територіальної оборони. Вже 25 лютого 2022 року обвинуваченого зарахували у 113 батальйон ТРО. Видали автомат та три магазини до нього. Після чого розпочався ворожий обстріл, і йому із іншими дали завдання зайняти позиції. Обвинувачений зазначив, що вважав «територіальну оборону» цивільною організацією, яка стежить за порядком у населених пунктах, де проводяться бойові дії.

28 лютого 2022 року він із своїм підрозділом змінив місце перебування, їх перевели під м. Оріхів. Зазначив про те, що не був забезпечений формою, засобами захисту та аптечкою, користувався тим, що привезли волонтери. Бойову підготовку із ним не проводили. Про те, що він проходить військову службу дізнався у травні. Напередодні подій, зазначених у обвинувальному акті.

До 12.05.2022 будь-яких нарікань на несення служби до ОСОБА_6 не було. Він знаходився у підпорядкуванні свого односельця ОСОБА_8 , який поблажливо ставився до обвинуваченого «раніше відправляв відпочивати, направив нести службу на рації, щоб ОСОБА_6 не стояв» обвинувачений знаходився «у добрі та у теплі».

Після того, як ОСОБА_8 поїхав у звільнення старшим над обвинуваченим став ОСОБА_9 . Те, що ОСОБА_9 був його командиром ОСОБА_6 усвідомлював.

12 травня 2022 року ОСОБА_9 наказав ОСОБА_6 заступати на бойове чергування на блокпост. На уточнюючи запитання суду ОСОБА_6 відповів, що усвідомлював, що ОСОБА_9 віддав йому наказ. Посилаючись на відсутність форми належного зразка («не хотів виглядати як бомб»), загальний стан здоров`я (проблеми із ногами), втому та необізнаність у порядку несення служби на блок посту, відмовився від виконання наказу заступити на бойове чергування.

Обвинувачений звернувся до ротного ОСОБА_10 , та розповів про вказану ситуацію. Ротний вимагав у статутній формі виконувати наказ. Обвинувачений показав йому військовий квиток, де було вказано, що він обмежено придатний за станом здоров`я і знятий з військового обліку. Після чого, ОСОБА_6 наказали писати рапорт, із викладенням причин відмови виконувати наказ.

У зв`язку із цими подіями, ОСОБА_6 перевели до штабу (місця постійної дислокації військової частини) у смт Комишуваха. Там його оглянув лікар. До відома ОСОБА_6 було доведено, що тепер його старшим є комендант ППД ОСОБА_11 і він буде віддавати йому накази, обов`язкові до виконання.

Того ж дня ОСОБА_11 віддав наказ ОСОБА_6 заступати на чергування у їдальню, на що ОСОБА_6 відмовився, оскільки вважав принизливим чистити на кухні картоплю. Наказ заступати на чергування ОСОБА_6 отримував ще декілька разів, однак був морально пригнічений постійними виховними заходами, які до нього застосувалися командирами, у зв`язку із чим відмовлявся їх виконувати.

У нього забрали військовий квиток, а коли віддали, то там вже стояла печатка про прийняття присяги. Також обвинувачений нарікав на те, що його при шикуванні постійно ображали та принижували при всіх, казали, що його батьки в окупації, тому він сепаратист. Після цього випадку ОСОБА_6 не відпускали з частини протягом 2 тижнів, він немав можливості помитись та належним чином харчуватись.

На уточнюючі питання обвинувачений відповів, що грошове забезпечення отримував, за березень приблизно 50 000 гривень, за квітень - 113 000 гривень, за травень 9000 гривень, сплата була проведена з центру комплектування. На думку ОСОБА_6 , йому платили за проходження військової служби. Також на думку обвинуваченого, присяга це якісь конкретні обов`язки, повноваження. Як саме приймається присяга строковиками ОСОБА_6 вказав, що не знає, як і не знає як громадянин України стає військовослужбовцем. В самих боях ОСОБА_6 був два рази

Під час виступу у судових дебатах, обвинувачений зазначив, що просить визнати його невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки він не розумів, що перебуває на службі у лавах Збройних сил України, за станом здоров`я обмежено придатний для військової служби, не був належним чином забезпечений амуніцією. Також звернув увагу, що він не є військовослужбовцем, оскільки військову присягу не приймав, а відмітки про зарахування його до штату військової частини та прийняття присяги підроблені офіцерами його військової частини, у той час коли він почав заявляти про порушення його прав.

Захисником 31 серпня 2022 року через канцелярію суду були подані заперечення на обвинувальний акт. Захисник зазначив, що згідно відмітки у військовому квитку ОСОБА_6 «у разі воєнного часу він не може бути здатний без військової підготовки» та знятий з військового обліку на підставі ст. 37 п5/2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» Отже, з огляду на вказані обставини обвинувачений не може бути суб`єктом інкримінованого злочину.

Також захисник вказує на те, що оскільки ОСОБА_6 був знятий з військового обліку, матеріали справи не містять даних про те, яким воєнкоматом та за якою програмою мобілізації він міг бути мобілізований, тому дані щодо його перебуванні на службі у військовій частині НОМЕР_1 є не правдивими. Посилаючись на положення ст. 401 КК України, якою надане визначення військового правопорушення, та суб`єкта такого правопорушення, зазначає що ОСОБА_6 не набув статусу військовослужбовця, оскільки відсутні відповідні документи, які б підтверджували прийняття обвинуваченим присяги військовослужбовця, він не перебував на обліку у військкоматі, не проходив військового медичного обстеження, не проходив первинну військову підготовку. Ці вимоги висуваються Законом України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Також захисник посилався на відважність ОСОБА_6 та таких осіб як він, які без належної підготовки змогли зупинити ворога.

Вказує захисник також і на відсутність у діянні обвинуваченого суб`єктивної сторони інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не доводилися правила Військових статутів щодо дотримання дисципліни, необхідності виконання наказів командирів. Отже він не міг усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачати суспільно-небезпечні наслідки. ЗАхист вважає, що ставлення командирів до обвинуваченого, а також максимальна психологічна напруга у перші дні війни, могли дати негативні результати спровокувати зміни у поведінці непідготовленого бійця, який не пройшов первинну військову підготовку та медичне військове обстеження на стан здоров`я, тому командири мали підготувати солдата до виконання його службових обов`язків.

У судових дебатах вказав на те, що навіть якщо у діях і є склад правопорушення, то це лише склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова виконувати законний наказ командира.

Просив виправдати обвинуваченого у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

ІІІ. Позиція сторони обвинувачення

Прокурор у судових дебатах просив визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі. Зазначив, що письмовими доказами, та показами наданими свідками у судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_6 є суб`єктом військового кримінального правопорушення, а також вчинив дії, які свідчать про відмову від несення обов`язків військової служби, вчинені під час воєнного стану.

ІV. Докази досліджені на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні дослідженні письмові докази, надані стороною обвинувачення для підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті.

Судом досліджені документи щодо процесуальний рішень, а саме:

Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.05.2022 року про внесення відомостей щодо кримінального провадження за №0000173 за попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 409 КК України, за заявою від 16.05.2022 року про те, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, відмовився від несення обов`язків військової служби;

Постанова про доручення проведення досудового розслідування та визначення групи слідчих у кримінальному провадженні за №0000173 від 17.05.2022 року;

Постанова про визначення підслідності кримінального провадження №0000173 від 17.05.2022 року та направлення кримінального провадження за підслідністю, яку визначено за другим ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

У судовому засіданні стороною захисту клопотань про визнання доказів недопустимими у зв`язку із тим, що вони зібрані із порушенням порядку, встановленим КПК України не заявлялися.

Також судом досліджене повідомлення на ім`я керівника Запорізької спеціальної прокуратури у військовій та оборонній сфері та начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , про вчинення кримінального правопорушення, викладене командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_12 , у якому останній повідомляє щодо дій солдата ОСОБА_6 , які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України;

Копія витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 від 13.05.2022 року за №61, яким призначено службове розслідування по факту скоєння правопорушення солдатом ОСОБА_6 , стрільцем 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

Рапорт командира 4 стрілецької роти АДРЕСА_4 , яким доведено про те, що солдат ОСОБА_6 відмовився виконувати бойове завдання т.в.о. командира відділення молодшого сержанта ОСОБА_9 , який звернувся по допомогу встановлення причин, на що солдат ОСОБА_6 пояснив, що він ані морально, ані фізично не може виконувати бойове завдання і не бажає служити в батальйоні територіальної оборони та боронити Україну від ворогів, 11.05.2022 року. 12.05.2022 року відмова солдатом ОСОБА_6 від виконання будь-якого завдання, включаючи і бойового завдання;

Рапорт ОСОБА_6 , який вказав, що не може по моральним та психологічним причинам нести службу та знаходитись у військовій частині. Просив звільнити його від служби;

Рапорт заступника командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_14 , в якому сержант доводить до відома командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_15 , що ОСОБА_6 відмовився виконувати роботи по їдальні, мотивуючи, що він не бачить себе в наданні будь-якої допомоги ЗСУ і вважає себе вже звільненим від служби і ніякі накази виконувати не згоден;

Службова характеристика на солдата ОСОБА_6 , де зазначено, що ОСОБА_6 за час проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти зарекомендував себе з негативної сторони, поставлені завдання виконує не завжди у встановлений термін та не в повному обсязі, недбало ставиться до виконання своїх службових обов`язків, не готовий до виконання завдань із захисту Вітчизни. До командирів і старших за військовим званням військовослужбовців в цілому виявляє повагу, але дозволяє собі сперечатися, неодноразово мав випадки порушень військової дисципліни;

Витяг з наказу командира військової служби НОМЕР_1 від 25.02.2022 року №21, яким солдата ОСОБА_6 , на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та згідно мобілізаційної директиви Головнокомандувача ЗСУ від 24.02.2022 року №32/321/501/13Т, призначено та визнано таким, що приступив до виконання обов`язків на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, шпк «солдат», тарифний розряд 4/2 з 25.02.2022 року, та зарахованим до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 на всі види забезпечення;

Довідка видана за місцем вимоги, форми 5 від 13.05.2022 року за №67, відповідно до якої солдат ОСОБА_6 перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_3 з 25.02.2022 року по час видачі довідки;

Рапорт начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_16 від 14.05.2022, де вказано, що солдат 4 роти ОСОБА_6 був доставлений 14.05.2022 року в обласну психіатричну лікарню АДРЕСА_2 , для консультації психіатра. Від консультації психіатра солдат ОСОБА_6 відмовився;

Повідомлення про кримінальне правопорушення, оформлене начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_17 , яким повідомлено, що на підставі рапортів встановлено неодноразова, категорична відмова ОСОБА_6 виконувати накази командирів з різних обставин. В діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 403 КК України, на підставі чого ОСОБА_18 просить директора Територіального управління ДБР розташованого в м. Мелітополь внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

Службова характеристика для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією на солдата ОСОБА_6 , який обіймає посаду солдата 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, який був прийнятий на військову службу 25.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , якою встановлено високу працездатність, стан здоров`я задовільний, за період з моменту мобілізації випадків звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я не було. За загальним станом здоров`я спроможний фізично виконувати свої службові обов`язки в повному обсязі без обмежень;

Також судом досліджений наказ командира військової частини НОМЕР_1 ( з основної діяльності) ОСОБА_13 від 15.05.2022 року №37, де по закінченню службового розслідування, за порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдата ОСОБА_6 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «догана», бухгалтеру фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 наказано виплатити ОСОБА_6 90 відсотків встановленого розміру щомісячної грошової премії за травень місяць 2022 року; начальнику групи персоналу з підготовленими документами направити повідомлення про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_6 до органу досудового слідства;

Відповідь командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_13 на запит слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсон) ТУ ДБР розташованого у місті Мелітополі, де вказано, що відомостей щодо проходження солдатом ОСОБА_6 військово-лікарської комісії немає. Згідно запису у військовому квитку п. 13 від 04.02.2008 року медичною комісією при Мелітопольському Веселівському ОРВК визнаний обмежено придатним у військовий час за групою «1» ст. 73В наказ МОУ №2 від 1994 року, наказ МОУ №207 від 1999 року. За час проходження служби ОСОБА_6 за медичною допомогою до медичного пункту ВЧ НОМЕР_1 та до закладів охорони здоров`я не звертався. Командиру роти на стан здоров`я не скаржився. На пропозицію пройти медичне обстеження з приводу розладу стану здоров`я відмовився особисто;

Відповідь командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_13 на запит слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсон) ТУ ДБР розташованого у місті Мелітополі, де вказано, що підставою для зарахування солдата ОСОБА_6 до особового складу військової частини НОМЕР_1 є наказ №21 від 25.02.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_6 вважається таким військовослужбовцем, який призначений та приступив до виконання обов`язків на зазначеній посаді та приведений до військової присяги на вірність українському народові;

Копія попередження військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 , де ОСОБА_6 попереджено про недопущення вчинення злочинів (ст. 402-415, 420-422, 425-435 КК України) та військових адміністративних правопорушень, за що передбачена визначена законом відповідальність, про що ОСОБА_6 ознайомлений 09.05.2022 року та проставив власний підпис.

Судом задоволене клопотання прокурора щодо дослідження в судовому засіданні протоколу допиту свідка ОСОБА_19 від 19.05.2022 року. Відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.05.2022 року, адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 26.05.2022 о 16-05 годин ознайомлені з всіма матеріалами досудового розслідування кримінального провадження №0000173 від 17.05.2022 року, до яких з-поміж іншого входить протокол допиту свідка ОСОБА_19 з відеоматеріалами проведення слідчих дій.

Після перегляду вказаного відеозапису, захисником у судовому засідання заявлене клопотання про визнання недопустимим доказом допиту свідка ОСОБА_19 , у зв`язку із тим, що її покази суд не сприймав особисто. Суд вважає наведені захисником мотиви не спроможними. з огляду на положення ч. 11 ст. 615 КПК України.

Однак, суд вважає, що вказаний допит слід визнати не допустимим, оскільки слідчим під час проведення слідчої дії - допиту, порушенні норми КПК щодо порядку ведення допиту, встановлені ч. 6 ст. 359 КПК України. Майже усі поставлені слідчим запитання є навідними, що заборонено під час проведення прямого допиту. Оскільки із переглянутого відеозапису встановлено, що свідок не дає вільних показів, суд вважає цей доказ недопустимим.

Також під час розгляду кримінального провадження судом отримані покази свідків сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , командир роти підтримки НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військова частина НОМЕР_1 , який пояснив, що обвинувачений проходив військову службу у роті, яка знаходилася під його командуванням.

Зазначив, що із ОСОБА_6 він познайомився після прибуття для продовження несення служби після поранення. За характеристикою, в.о. командира підрозділу обвинувачений був «скритним» та часто порушував дисципліну. Зазначив також, що солдат Кіш декілька разів вводив його в оману, а саме отримував короткострокові звільнення для того, щоб зустріти дружину та дітей, які виїхали з окупації (яких у обвинуваченого не було і немає), навіть виділяв службовий транспорт, щоб доставити обвинуваченого у м. Запоріжжя.

Щодо самих подій, які зазначені у обвинувальному акті, то свідок пояснив, що ОСОБА_6 протягом місяця виконував обов`язки зв`язківця, за цей час до нього були деякі незначні зауваження.

Наказ заступити на бойове чергування обвинуваченому був відданий в усній формі, виконувати наказ ОСОБА_6 відмовився, мотивуючи це тим, що він не може ані фізично, ані морально виконувати бойові завдання. Наступного дня, обвинувачений доповів, що не бажає нести службу в будь-якій українській армії, тим більше виконувати бойові завдання, однак хоче звільнитися із лав ЗСУ із виплатою різних матеріальних заохочень.

Також свою відмову ОСОБА_6 обґрунтовував тим, що він своє вже відслужив, що він обмежений придатний до виконання бойових завдань, з огляду на хворобу ніг. ОСОБА_10 було прийнято рішення перевести його на більш легку роботу, а саме на кухню батальйону у пункті постійної дислокації ВЧ, куди він в подальшому був доставлений. Зброя у обвинуваченого була вилучена, а форму після заяви про відмову нести службу він відмовлявся одягати.

Після переведення до пункту постійної дислокації військової частини, ОСОБА_6 отримав наказ заступити на чергування у їдальні, виконувати який він також відмовився.

На уточнюючі запитання відповів, що у ОСОБА_6 були стягнення за відмову від виконання бойових завдань, також були зауваження щодо несення служби. Він порушив дисципліну, за що до нього було застосовано зауваження. Догану він отримав вже потім, коли відмовився виконувати роботу по кухні

Свідком проводилася належна виховна та психологічна робота із особовим складом. На момент, коли він став керівником підрозділу, усі військовослужбовці були забезпеченні формою,засобами захисту та стрілецькою зброєю.

Допитаний у судовому засіданні лікар ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , пояснив порядок лікування військовослужбовців у разі, якщо вони мають хронічні захворювання, гострі захворювання, які набули під час проходження служби, та захворювання (травми) пов`язані із захистом Батьківщини. Підхід до лікування таких захворювань різний. Також пояснив, що обмежена придатність до військової служби лише може бути підставою для зменшення фізичного навантаження, або переведення для проходження служби у господарській частині. Також пояснив порядок направлення військовослужбовців для проходження медичного огляду та лікування (у разі визнання цього необхідним).

Зазначив, що він на той час перебував у пункті дислокації військової частини у АДРЕСА_3 . Був свідком того, як ОСОБА_6 відмовився виконувати наказ в.о. коменданта ОСОБА_11 заступати у наряд на кухню. Свідок зазначив, що комендант декілька разів звернув увагу обвинуваченого на той факт, що це наказ, який необхідно виконувати, однак ОСОБА_6 відмовився. Також пояснив, що ОСОБА_6 не з`являвся на шикування, був одягнутий у цивільний одяг та резинові капці, відмовлявся одягати однострій та виконувати накази командира щодо дотримання порядку. Свою поведінку ОСОБА_6 обґрунтовував, що він обмежено придатний.

Пояснив, що після відмови від несення служби і написання рапорту про тяжкий психоемоційний стан, ОСОБА_6 за рекомендацією психолога військової частини направили для консультації до лікаря-психіатра до м. Запоріжжя, однак від консультації ОСОБА_6 відмовився. Причини відмови від проведення психіатричної експертизи ОСОБА_6 не пояснював.

Скільки разів ОСОБА_6 звертався за медичною допомогою вказати не може, усі звернення повинні бути зафіксовані у відповідних журналах обліку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ВЧ А7279 молодший сержант, головний сержант інженерно-саперного взводу, пояснив, що на час подій, зазначених у обвинувальному акті він виконував обов`язки коменданта пункту постійної дислокації військової частини. До його обов`язків належало контролювати дотримання порядку в штабі, на кухні, у казармах, організація нагляду за хворими та резервістами, які приїжджають до частини.

ОСОБА_6 був доставлений до штабу командиром роти ОСОБА_10 , який попередив ОСОБА_11 , що солдат не бажає служити, а тому необхідно тимчасово перевести його для продовження служби на легку працю, а саме на кухню.

Згідно норм Статутів, обвинувачений знаходився під командуванням свідка. Та був зобов`язаний виконувати його накази.

Також свідок роз`яснив прядок несення служби у їдальні: боєць направляється на кухню, де конкретні завдання йому надає начальник їдальні. Також є начальник забезпечення харчування, який вказує кількість їжі та її потребу. На кухні виконують роботи ті, хто не може виконувати бойові завдання.

Після отримання наказу заступити наступного дня на чергування у їдальню, ОСОБА_6 зранку не з`явився на шикування, після чого до ОСОБА_14 звернувся начальник їдальні, який доповів, що обвинуваченого на кухні також не має. ОСОБА_14 вимагав від ОСОБА_6 , виконання наказу, однак останній вказав, що не буде виходити на кухню, оскільки не бачить себе у лавах ЗСУ. Свідок роз`яснював обвинуваченому, що виконання наказів є його обов`язком, та повторив наказ заступити на чергування на кухню. ОСОБА_6 на це відповів, що він не служить, оскільки віросповідання забороняє брати зброю до рук. Розмова відбувалася на підвищених тонах, у зв`язку із чим ще декілька військовослужбовців були її свідками. Кіш був одягнути у цивільний одяг та гумові капці, форму одягати відмовлявся. За цими подіями на ОСОБА_6 було накладене стягнення у вигляді догани.

Старшими офіцерами частини проводилися бесіди із обвинуваченим щодо його психоемоційного стану, дисципліни та відповідальності, яка передбачена за невиконання порядку несення військової служби. Також ОСОБА_6 направляли для проведення медичного огляду до м. Запоріжжя.

Допитаний у судовому засіданні 07.09.2022 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проходить військову службу у НОМЕР_2 батальйоні територіальної оборони ВЧ НОМЕР_1 , на час подій, описаних у обвинувальному акті виконував обов`язки командира 2 взводу, був безпосереднім командиром обвинуваченого ОСОБА_6 . Чутки були від бійців, що ОСОБА_6 періодично не виконував накази командирів.

На початку травня ним було отримане бойове завдання заступати на чергування на блокпостах с. Одарівка. У той час під час чергування на блок постах проводилися фільтраційні заходи, перевірка осіб і вантажу, які їхали із тимчасово окупованих територій (Маріуполь, Бердянськ) у напрямку м. Запоріжжя, та рух транспорту у іншому напрямку. Це була централізована евакуація.

До подій, зазначених у обвинувальному акті, свідок був знайомий із ОСОБА_6 лише декілька днів. До подій, протягом декількох днів, як ОСОБА_9 , був безпосереднім командиром, обвинувачений до нього зі скаргами на поганий психоемоційний стан та щодо стану здоров`я не звертався.

У вечері, ОСОБА_9 віддав ОСОБА_6 , усний наказ на ранок наступного дня заступати на бойове чергування на блок пост. ОСОБА_6 відразу пішов до командира роти ОСОБА_10 висловлювати свою незгоду із наказом. У присутності командира роти, ОСОБА_6 , відмовився виконати його наказ, а саме заступити на бойове чергування на блокпост. Свідок пояснив, що ним чітко було доведено до обвинуваченого, що він віддає йому наказ, який той зобов`язаний виконувати. Інші підпорядковані військовослужбовці наказ заступати на бойове чергування виконали.

На уточнюючі запитання пояснив що військовослужбовці були належним чином забезпечені засобами захисту та стрілецькою зброєю (каска, бронежилет, зброя та БК). Під час несення служби на блок постах не було активних зіткнень із ворогом, також не було ворожих обстрілів. Блок пости знаходять на 2-3 лініях оборони.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , військовослужбовець НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони, водій зенітно-кулеметного відділення пояснив, що йому відомо про факти відмови ОСОБА_6 виконувати накази та ухилення від несення обов`язків військової служби.

Свідок пояснив, що із обвинуваченим познайомився у кінці березня або на початку квітня 2022 року. Вказав, що спочатку жодних нарікань на порядок несення служб обвинуваченим не було, однак після того, як він був декілька днів у звільненні, повернувся і почав відмовлятися виконувати накази. Причин для відмови від несення військової служби ОСОБА_6 не озвучував.

ОСОБА_21 був свідком як ОСОБА_6 відмовився виконувати наказ ОСОБА_22 заступити на бойове чергування на блокпост. ОСОБА_21 вказав, що так як він був помічником старшого, навіть підходив до ОСОБА_6 та цікавився, що сталось, на що ОСОБА_6 відповів, що нічого пояснювати не буде. Ті, хто з ним служили, після відмови обвинуваченим від виконання наказу, почали розуміти, що поряд з такою людиною служити не хочуть.

Також свідок пояснив, що про проблеми зі здоров`ям обвинуваченого він ніколи не чув.

Крім того ОСОБА_21 роз`яснив порядок заступання на чергування на блокпост, зазначив що старший перевіряє наявність амуніції, засобів захисту, зброї (АК 74 з 4 ріжками по 120 набоїв), аптечки, турнікету, також видається вода. Проводиться відповідний інструктаж. Потім командири, офіцери, сержанти, приходять на пост і перевіряють позиції. Також на пост давався чай, кава, їжа.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , військовослужбовець, проходить службу на посаді помічника, пояснив, що із обвинуваченим познайомився 02 травня 2022 року, коли прибув для продовження несення служби із шпиталю.

З ОСОБА_6 вони разом несли службу на радіозв`язку, змінювалися кожні дві години. До їхніх обов`язків входило приймати та передавати інформацію. Фізично така служба не виснажувала. ОСОБА_6 заступав на службу у військовому однострої, мав каску, бронежилет та зброю. Одного дня ОСОБА_6 сказав, що не бажає більше нести службу, оскільки все у нього викликає апатію. Також чув як обвинувачений скаржився командиру роти, що не хоч більше нести службу. Відмову нести службу ОСОБА_6 нічим не мотивував.

12 травня 2022 року свідок випадково почув у кабінеті командира роти ОСОБА_10 як обвинувачений скаржився на небажання заступати на бойове чергування на блокпост. Комроти роз`яснював ОСОБА_6 , що це наказ, і виконувати його обов`язково, однак ОСОБА_6 відмовився заступити на бойове чергування.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 , водій, пояснив, що з ОСОБА_6 його познайомив ОСОБА_25 , у Олександрівці Василівського району Запорізької області 24 лютого 2022 року. Спочаку вони разом прибули до військомату у м. Запоріжжі, де їм повідомили про відсутність можливості зарахувати їх для несення військової служби, та направили до АДРЕСА_5 , де комплектувався батальйон територіальної оборони ЗСУ. Він, обвинувачений, та ОСОБА_26 мали намір іти добровольцями на військову службу. У військкоматі у м. Василівка, вони передали особисті документи, отримали зброю та коротке навчання щодо тактики бою. При зарахуванні на військову службу будь-яких документів він разом із ОСОБА_6 не підписував. При свідку ОСОБА_6 присягу не приймав, хоча разом вони з 25.02.2022 року перебували вже у м. Василівка.

Щодо подій 12 травня 2022 року, то свідок пояснив, що він заступав старшим на блокпост, йому передали списки військовослужбовців, які заступаються на чергування, і він самостійно визначав черговість безпосереднього несення служби (всього були 3 групи, які повинні були змінюватися). ОСОБА_6 не з`явився на чергування.

Також свідок пояснив, що обвинувачений у його присутності передав командиру роти свою зброю, та вказав, що не бажає більше служити. Про відмову нести службу ОСОБА_6 також заявив перед строєм на шикуванні. Зазначив, що до травня місяця обвинувачений сумлінно виконував обов`язки військової служби, але потім у нього щось «зламалось».

Відповідаючи на уточнюючі запитання пояснив, що військовослужбовці були забезпечені одностроєм, засобами захисту, зброєю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зазначив що проходить військову службу на посаді начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 . До кола його обов`язків належить виявлення соматичних хворих в батальйоні, евакуація поранених з поля бою, збереження здоров`я та життя особового складу.

Особисто до нього зі скаргами на стан здоров`я ОСОБА_6 , не звертався, також не надходило до нього інформації щодо звернень обвинуваченого від травмпункту та взводних медиків. Щодо своєї обмеженої придатності до військової служби та надання відповідних обмежень ОСОБА_6 до нього не звертався. ОСОБА_27 вказав, що в нього є матеріали, де зберігаються всі висновки ВЛК, в яких також інформація щодо ОСОБА_6 відсутня.

Свідок також роз`яснив порядок проходження ВЛК.

Обмежено придатному у військовій частині визначається остаточне навантаження особисто командиром підрозділу. Пільг у військовий час обмежено придатні не мають. Вони як і всі можуть нести службу на рівні із іншими. Запису у військовому квитку щодо наявних обмежень недостатньо для звільнення зі служби. Сам солдат має право звернутись в установленому порядку , щоб його направили для проходження ВЛК.

З повідомлень психологів, які працювали з ОСОБА_6 йому стало відомо, що ОСОБА_6 відмовився від несення служби чи то з психологічних мотивів, чи то релігійних. На уточнюючі питання свідок вказав, що він не пам`ятає чи проводив 12.05.2022 року огляд ОСОБА_6 .

Також роз`яснив порядок роботи психологів у військовій частині. Психологи це спеціалісти, які у першу чергу спілкуються з тими, хто не бажає нести службу. Вони також підтримують морально та психологічно бійців. З самим ОСОБА_6 працювали психологи на місці для виявлення причин відмови.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 бригади, пояснив, що із ОСОБА_6 він знайомий давно, оскільки вони є односельцями. 24 лютого 2022 року обвинувачений разом із ним поїхали до військомату, але у прийнятті на службу їм відмовили, тому разом із іще одним побратимом, вступили до лав територіальної оборони. Зазначив, що ОСОБА_6 бажав вступити на військову службу.

У зв`язку із тим, що одразу після зарахування та видачі автоматів м. Василівку почали обстрілювати, їх із обвинуваченим направили у бік м. Дніпрорудне, у лісосмугу. Медичну комісію вони не проходили, щоб ОСОБА_6 приймав військову присягу свідок не бачив. Свідок не бачив, що обвинувачений проходив військову підготовку, ОСОБА_28 сам навчав його поводженню зі зброєю. Пам`ятає, що автомати та БК до нього видали відразу. Щодо інкримінованого злочину, а саме відмови від несення обов`язків військової служби, то свідок вказав, що не бачив та не чув їх від ОСОБА_6 , бо станом 12.05.22 року вони разом не служили. В травні місяці їх підрозділ вже був забезпечений їжею, захистом, формою та амуніцією.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Вирішуючи питання щодо наявності у діях обвинуваченого складу інкримінованого злочину, суд керується наступним.

Згідно формулювання обвинувачення, прокурором інкримінується обвинуваченому вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, а саме відмова від несення обов`язків військової служби вчинена в умовах воєнного стану

Дійсно, нормами частини першої статті 401 КК України визначене поняття військового кримінального правопорушення, а саме військовими кримінальними правопорушеннями визнаються передбачені цим розділом кримінальні правопорушення проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів.

Розглядаючи заперечення сторони захисту щодо того, що ОСОБА_6 не є суб`єктом інкримінованого злочину, необхідно звернутися до визначень, які надаються профільним законодавством щодо проходження військової служби.

Згідно визначення, наданого у ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Статтею другою цього ж Закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Нормами п. 4 частини першої статті 24 вказаного Закону передбачено, що початком проходження військової служби вважається:

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

Тимчасове положення про порядок прийняття Військової присяги, затверджене Указом Президії Верховної Ради України від 14 листопада 1991 року N 1813а-XII визначає лише текст присяги та урочистості, пов`язані із її прийняттям.

Таким чином, жодний нормативно-правовий акт не пов`язує початок проходження військової служби та набуття статусу військовослужбовця із прийняттям присяги військовослужбовця, проходженням підготовки (курсу молодого бійця) чи медичного огляду.

Набуття статусу військовослужбовця також опосередковано підтвердив у своїх поясненнях і обвинувачений, який зазначив, що на його думку він виконував обов`язки військової служби, за що отримував заробітну платню, носив формений одяг, мав засоби захисту та зброю. Також пояснював, що ніс службу на рації, передаючи у штаб та від штабу зведення.

Посилання обвинуваченого на те, що він був впевнений, що вступив до «цивільної територіальної оборони», тобто до добровольчого формування територіальної громади (відповідно до норми Закону України «Про основи національного спротиву»), але згідно пояснень свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_24 обвинувачений мав намір вступити саме на військову службу, для чого і з`явився із своїм волевиявленням до військкомату.

Крім того, згідно визначення, наданого статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України», Сили територіальної оборони належать до окремого роду сил Збройних Сил України.

З огляду на досліджені докази, ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця 25 лютого 2022 року, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №21 про зарахування обвинуваченого до списків особового складу цієї військової частини та на всі види забезпечення.

Щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вчинення кримінального правопорушення, то такі твердження сторони захисту спростовуються дослідженими у справі доказами. ОСОБА_6 усвідомлював, що перебуває на військовій службі, що підтверджується письмовими доказами щодо його зарахування до особового складу військової частини, поясненнями свідків, та поясненнями самого обвинуваченого, щодо подій між 24 лютого 2022 року серединою травня 2022. Також, поясненнями обвинуваченого та свідків підтверджено, що він бажав припинити виконання обов`язків військової служби у спосіб, який не передбачений нормативно-правовими актами, та лише спираючись на власне бажання. Обвинувачений вважав, що має право відмовитися від несення обов`язків військової служби і саме із цією метою відмовлявся виконувати будь-які накази.

Також, судом надається оцінка поясненням захисника, наданим у судових дебатах щодо відсутності у діях ОСОБА_6 складу злочину, оскільки його дії мають бути кваліфіковані за ст. 172-10 Кодексу України по адміністративні правопорушення.

Вказана захисником стаття передбачає відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника).

Як встановлено дослідженими доказами, показами свідків, та поясненнями самого обвинуваченого, він відмовився виконати наказ заступити на бойове чергування, відмовився виконати наказ заступити на чергування у їдальні (більше одного разу), пояснюючи свою відмову зазначив, що не бажає продовжувати військову службу, на підтвердження чого також склав відповідний рапорт .

Отже, своїми діями обвинувачений відмовився виконувати не конкретний наказ, а будь-які накази, мотивуючи свою відмову саме небажанням продовжувати військову службу.

Дослідженими доказами встановлено, що накази були чіткими, виразно сформульованим, не допускали подвійного тлумачення та не були перешкодою для виконання наказу іншого начальника, обвинувачений сприймав їх саме як накази, які необхідно виконувати у зв`язку із тим, що він несе обов`язки військової служби,

Більш того, обвинувачений своїми діями щодо систематичної відмови від виконання наказів та складання рапорту демонстрував відмову від несення обов`язків військової служби, що і підтвердив у своїх поясненнях.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 409 КК України, як відмова від несення обов`язків військової служби вчинена в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою, є військовослужбовцем.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України : не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України у обвинувальному акті не зазначені, та про їх наявність прокурором у судових дебатах не вказано.

Кримінальне правопорушення, за яким судом кваліфіковано дії обвинуваченого належить до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі. Тому суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 409 КК України

Розглядаючи можливість застосування положень ст. 69 КК України,суд не знаходить для цього підстав, оскільки обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав, хоча і підтвердив своїми пояснення виконання дій, що складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення, у своїх поясненнях винуватість за свої дії перекладав на державні органи та командирів, вважає свої дії правильними, та такими, що заслуговують на повагу. Також, під час розгляду кримінального провадження пом`якшуючих покарання обставин встановлено

Судом також вирішувалося питання про можливість застосування до покарання норм ст. 75 КК України щодо звільнення від покарання із випробуванням. Судом враховується поведінка обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а саме ставлення до старших офіцерів яке він демонстрував під час їхнього допиту, доводи сторони захисту, які покладали відповідальність за дії обвинуваченого на державу та інших військовослужбовців, ставлення ОСОБА_6 до військової служби, глорифікація ним своїх дій, та негативний вплив такої поведінки на інших військовослужбовців, які продовжують належним чином виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від покарання із випробуванням.

Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Доказів щодо понесених процесуальних витрат сторонами кримінально провадження не надано.

Застава як вид запобіжного заходу застосовується до обвинуваченого задля запобігання його спробам перешкоджати здійсненню правосуддя у справі. Гарантією забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого є ризик втрати внесених коштів (застави) у разі невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків (статті 177, 182 КПК).

До набрання вироком законної сили існує обґрунтована ймовірність переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення визначеного судом покарання. Таким чином, запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_6 слід залишити в силі до набрання вироком суду законної сили. Після набрання вироком законної сили заставу, у разі якщо її не буде стягнуто у дохід держави, повернути заставодавцю ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

На підставі положень ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 23 травня 2022 року до 02 грудня 2022 року .

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, заставу, якщо вона не буде звернена у дохід держави, повернути застоводавцю ОСОБА_6 .

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1