Справа 755/1137/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2756/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макарівка Іванківського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, та йому призначено покарання: - за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі; - за ч.4 ст.296 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Крім того даним вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Так, 24 лютого 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_8 призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 28, 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст.1-4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати службовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів ЗСУ.

Відповідно до вимог ст.ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Відповідно до Додатку №1 п.1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року №2471-XII, встановлено, що до майна яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно п.2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо) та інше.

Відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолодженої, пневматичної зброї, пристроїв.

При цьому, згідно п.21 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Однак, ОСОБА_8 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, діючи в порушення вказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

11 грудня 2022 року, близько 16 години 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_3 , де вживав спиртні напої.

В подальшому, ОСОБА_8 , перебуваючи за вказаної адресою, діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки в суспільстві, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, дістав з ніші в дивані бойову гранату РГН та взяв її до рук.

У подальшому, цього ж дня, перебуваючи у квартирі за місцем проживання, близько 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки в суспільстві, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві вийшов до парадного багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_4 , де висмикнув чеку з гранати РГН. Надалі, тримаючи при собі гранату РГН в правій руці, спустився до входу у парадний, після чого вийшов з багатоквартирного будинку до прибудинкової території.

В цей же час та місці, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, а саме у дворі житлового багатоквартирного будинку, та його дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів та з метою грубого порушення громадського порядку, ігноруючи норми моралі та етики, умисно кинув вищевказану бойову гранату РГН в напрямку смітника, після чого вона вибухнула на вулиці, пошкодивши при цьому припаркований в дворі легковий автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» державний номерний знак НОМЕР_3 , чим потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріального збитку в розмірі 1700 гривень.

Внаслідок вчинених протиправних дій ОСОБА_8 , які виразились у застосуванні бойової гранати РГН у громадському місці, виникла реальна загроза безпеці громадян.

Крім того, ОСОБА_8 перебуваючи на території Зміївського району Харківської області, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, але не пізніше початку серпня 2022 року, в порушення вимог додатку №1, затвердженого п.1 Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576, п.п.2.8, 8.1, 8.9 та глави 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав корпус ручної гранати РГН, спорядженої вибуховою речовиною, уніфікований важель запалу УДЗ з маркуванням «УДЗ С-57-89», після чого почав зберігати та носити без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння, придбання та зберігання бойових боєприпасів, почав зберігати за адресою: АДРЕСА_4 , корпус ручної гранати РГН, спорядженої вибуховою речовиною, уніфікований важель запалу УДЗ з маркуванням «УДЗ С-57-89».

Надалі, 11 грудня 2022 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. В період часу з 18 год. 30 хв. по 19 год. 00 хв., за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_4 , в присутності двох понятих проведено огляд місця події в ході якого вилучено осколки гранати РГН (без запалу), чеку від гранати РГН та важель запалу УДЗ з маркуванням «УДЗ С-57- 89».

Згідно висновку експерта №КСЕ-19/111-22/54148 від 18.01.2023 року: на наданих на дослідження предметах - вибухових речовин та продуктів вибуху не виявлено, в межах чутливості використаних методів дослідження. Надані на дослідження предмети, є: важелем накольно-запобіжного механізму ударно-дистанційного запалу УДЗ; шплінтом (чекою) з кільцем накольно-запобіжного механізму ударно-дистанційного запалу УДЗ; осколками гранати РГН без запалу. Надані на дослідження предмети є частинами бойового припасу, а саме пошкодженими внаслідок вибуху частинами наступальної осколкової ручної гранати РГН.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що суд безпідставно послався на можливість спричинення тяжких наслідків, спричинених діями обвинуваченого, адже кваліфікація охоплює всі обставини справи, не в повній мірі врахував думку потерпілої, яка вказувала про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Також апелянт вказує, що суд не в повній мірі врахував те, що у обвинуваченого наявні дві обставини, що пом`якшують покарання, крім того він приймав участь у бойових діях і виявив бажання продовжувати службу в ЗСУ, одружений, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх підвищену суспільну небезпеку, те, що вони становлять загрозу заподіяння шкоди та могли заподіяти фактичну шкоду здоров`ю невизначеному колу осіб, можливі наслідки від вчинення даних злочинів, відношення обвинуваченого до вчиненого (зберігання бойового припасу відбувалось в домоволодінні, безвідповідальне ставлення обвинуваченого, який є військовослужбовцем та має розуміти наслідки неналежного та незаконного зберігання бойових припасів, до вчиненого), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Також судом враховано особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується негативно, а саме згідно службової характеристики, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 від 13.12.2022 року, за період проходження служби зарекомендував себе посередньо, належним чином не виконує поставлені командиром завдання, змістом статутів ЗС України не володіє, не здатний приймати виважені рішення, схильний до зловживання алкогольними напоями, на критику та зауваження реагує неадекватно, не здатний робити правильні висновки та належним чином оцінювати свою діяльність, стан його здоров`я, те, що він раніше не судимий, одружений, поведінку до, під час та після вчинення злочинних дій. Також судом враховано думку потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставиною, що обтяжує покарання - вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України або норм ст. 69-1 КК України у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд безпідставно послався на можливість спричинення тяжких наслідків, спричинених діями обвинуваченого, адже кваліфікація охоплює всі обставини справи, є безпідставними, оскільки дії обвинуваченого кваліфіковано як незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів, та хуліганстві, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Що стосується зазначених в апеляційній скарзі захисника обставин для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, як то думка потерпілої, обставини, що пом`якшують покарання, участь у бойових діях, те, що обвинувачений одружений, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, то вони у повній мірі враховані судом при призначенні останньому покарання, яке є мінімальним покаранням, передбаченим санкціями інкримінованих йому статей.

Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі обставини справи у їх сукупності та особу винного, а тому підстав для звільнення його від призначення покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги з приводу суворості призначеного йому покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя