У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000327 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2023 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Катеринівка Сарненського району Рівненської області громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати. На підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, виправдати ОСОБА_5 , у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.05.2022 року та остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Зараховано у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 06.06.2022 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_9 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № 3883/22 від 28.12.2022 року в сумі 220 (двісті двадцять) грн.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджується із вироком суду, пояснює, що не вчиняв інкриміноване йому правопорушення. Зауважує, що проведення експертизи відбулося два рази, що на його думку є порушенням закону. Вказує, що судом не був допитаний потерпілий, що в свою чергу призвело до неповноти судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник зауважує, що докази, які суд поклав в основу обвинувального вироку, не підтверджують вини обвинуваченого, а деякі докази здобуті органами досудового розслідування в незаконний спосіб.

Пояснює, що з показів обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він не вчиняв жодних дій із викраденням велосипеду, не знав він і про наміри ОСОБА_10 викрасти велосипед, не бачив, як останній вчиняє крадіжку, оскільки постійно знаходився в полі зору потерпілого та свідка ОСОБА_11 , а тому і не заслуговують на увагу висновки суду, що роль обвинуваченого у викраденні майна була саме відволікання потерпілого. Зауважує, що із показів потерпілого вбачається, що ОСОБА_5 не вчиняв жодних дій з викрадення велосипеду, постійно знаходився біля потерпілого, не знав про намір ОСОБА_12 про викрадення велосипеда та не бачив як останній його викрав на це саме вказують і покази свідка ОСОБА_11 . Звертає увагу, що ОСОБА_13 , не був очевидцем подій та не зміг надати покази хто саме викрав велосипед. Посилаючись на докази, а саме лист ПТ «Дон кредит» №760 від 07.06.2022р., висновок товарознавчої експертизи №3883/22 від 28.12.2022р., відеозапису з камери відео-спостереження, виданої свідком ОСОБА_13 , вважає їх такими, що жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_5 , а останній доказ (відеозапису з камери відео-спостереження) взагалі недопустимим доказом, оскільки був отриманий поза межами строку досудового розслідування. Захисник вважає, що ОСОБА_5 жодної участі у викраденні майна потерпілого ОСОБА_14 не приймав.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_5 у час, коли на території України указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений і Україна перебуває у стані війни з Російською Федерацією, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, 05.06.2022 року близько 14.00 години за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою викрадення чужого майна прийшли до квартири ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 , отримавши на це його дозвіл.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та повторно, за попередньою змовою між собою, маючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, по черзі відволікаючи увагу потерпілого, викотили велосипед марки «Azimut 26 Enduro» з квартири до коридору під`їзду і таким чином, будучи впевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає, у період воєнного стану, шляхом вільного доступу таємно викрали велосипед ОСОБА_14 марки «Azimut 26 Enduro» вартістю 4 050 грн., завдавши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму, після чого з місця події зникли і розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 ,, ОСОБА_16 , а також письмових доказах, які містяться в матеріалах справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України не визнав, суду пояснив, що до потерпілого ОСОБА_14 йшов з метою прибирати, про викрадення майна з ОСОБА_10 і з ОСОБА_16 вони не домовлялися. Він постійно був з потерпілим, але виходив на кухню. В який момент це відбулось, не може сказати. В ломбард він не ходив, не розумів, що велосипед викрадений, тому і не намагався з ним сховатися на вулиці. Він не боявся і тому не ховався. Наполягав, що ніякої змови на викрадення велосипеда у нього ні з ким не було

Проте, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 , його винуватість підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що 05.06.2022р. до нього прийшли ОСОБА_10 і ОСОБА_5 , якого він тоді побачив уперше. Сказали, що прийшли допомогти йому, він погодився. ОСОБА_5 сів на стільці у кімнаті разом із ним, а ОСОБА_10 вийшов. Потім він почув, як ОСОБА_15 закричала: «Міша, велосипед украли». Він не вийшов, так і сидів. Тоді почув, як ОСОБА_15 сказала: «Хлопці, віддайте велосипед». Велосипед у 2014 році йому купили брат і племінник на ринку в м. Одеса за 3 500 грн. Велосипед не повернули. ОСОБА_5 , на його думку, був у стані сильного наркотичного сп`яніння. Він сидів на стільці і говорив важко, розказав як його звати і що він служив в армії. Він не бачив, як ОСОБА_10 викотив велосипед з квартири. Коли почули крик про крадіжку, ОСОБА_5 вскочив і побіг на вулицю. Його кітель з нагородами був біля дивану, їх викрали ще першого разу. Тоді ж, на його думку, хлопці вирішили викрасти велосипед і повернулися за ним.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що допомагала по господарству ОСОБА_14 , який є особою похилого віку і страждає на подагру, важко пересувається. Якось прийшла до нього і він розказав, що на зупинці на вул. Молокова познайомився з ОСОБА_10 і ще з одним хлопцем. Десь через три дні вона готувала їсти і ходила в магазин. Бачила, що ОСОБА_10 і ОСОБА_5 сиділи на лавці біля під`їзду. Вона повернулася з магазину і продовжила готувати. Через 5-10 хвилин ОСОБА_10 і ОСОБА_5 зайшли у квартиру. Один одразу пішов у кімнату до ОСОБА_14 , а другий ОСОБА_10 , зайшов до неї на кухню. Саме на кухні стояв велосипед під стіною. На ньому були розвішані речі, сушилися. ОСОБА_10 запропонував їй допомогу, вона відмовилася, але він все одно продовжував щось робити. ОСОБА_10 запитав, де шафа. Вона сказала, що нема. ОСОБА_10 зібрав з велосипеда речі, склав їх і поніс. Вона запитала, хто вони такі. ОСОБА_10 відповів, що знають ОСОБА_14 і прийшли йому допомогти. З речами ОСОБА_10 вийшов у коридор, взяв віник, почав підмітати і в той же час котив велосипед. Там також були і її речі: картки, гроші. Коли ОСОБА_10 котив велосипед, вона була повернута до нього спиною, стояла обличчям до плити і не бачила. Коли обернулася, побачила, що велосипеда нема, а віник валяється на підлозі. Вона кричала ОСОБА_10 , але він її не чув. ОСОБА_5 весь цей час був у ОСОБА_14 в кімнаті і потім вийшов, коли ОСОБА_10 вже спустився.

Свідок ОСОБА_13 , пояснив суду, що знає потерпілого ОСОБА_14 , той клієнт його магазина. Ані ОСОБА_10 , ані ОСОБА_5 особисто не знає і раніше ніколи не бачив. Про крадіжку велосипеда дізнався від працівників поліції, коли його попросили показати відеозаписи з камер відеоспостереження. На записах було видно, як два хлопця виносили з під`їзду велосипед. Він згадав, що реально їх бачив. Бачив, як вони бігли. До того випадку тих хлопців не бачив. Добровільно видав відеозапис поліції. ОСОБА_10 побіг, а ОСОБА_5 котив велосипед. Коли його запитали про відео, він згадав, що бачив той випадок. Це точно саме вони, хоча зараз вони більше стрижені. Тоді було тихо, аж раптом він почув шум і тому звернув увагу, то були саме обвинувачені. Він бачив у вікно, що у них велосипед, а коли переглянув відеозапис, все згадав. Це саме той велосипед, він бачив його кермо.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме: витягом з ЄРДР вбачається, що 05.06.2022 року було розпочате кримінальне провадження № 0000350 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_14 , листом ПТ «Донкредит» за вих. № 760 від 07.06.2022 року 05.06.2022 року до ломбарду ОСОБА_10 під фінансовий кредит здав під заставу велосипед «Азімут Ендуро26», тобто саме такий, про який зазначив потерпілий ОСОБА_14 , який в подальшому через неповернення кредиту був переданий третім особам, висновком товарознавчої експертизи № 3883/22 від 28.12.2022 року, проведеної на підставі ухвали суду /т.2 а.с.41/, ринкова вартість велосипеду марки «Азімут 26 Ендуро» чорно-червоного кольору орієнтовно 2014 року випуску, бувшого у використанні, з урахуванням зносу, станом на 05.06.2022 року становить 4 050 грн., протоколом пред`явлення особи для упізнання за фотознімками від 15.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_15 серед інших осіб за рисами обличчя упізнала ОСОБА_5 як особу, яка 05.06.2022 року здійснила крадіжку велосипеда ОСОБА_17 , протоколом пред`явлення особи для упізнання за фотознімками від 09.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_14 серед інших осіб за рисами обличчя упізнав ОСОБА_5 як особу, яка 05.06.2022 року приходила до нього додому і здійснила крадіжку його велосипеда.

Крім того, судом першої інстанції, переглянутий відеозапис з камери відеоспостереження магазину «М`яско» по вул. Гвардійській в м. Первомайську /т.2 а.с.35/, який добровільно видав власник магазину свідок ОСОБА_13 06.06.2022 року /т.2 а.с.14/, а також повторно 09.12.2022 року /т.2 а.с.34/ і під час перегляду встановлено, що відтворений відеозапис цілком відповідає інформації, зафіксованій у протоколі огляду вказаного диска від 06.06.2022 року /т.2 а.с.6-13/. Так, під час перегляду камери 3 о 13:33:29 годині зафіксовано як ОСОБА_10 і ОСОБА_5 разом підходять до під`їзду, в якому проживає ОСОБА_14 ; о 13:34:12 вони спілкуються між собою біля під`їзду; о 13:36:06 до під`їзду підходить ОСОБА_15 ; о 13:38:06 ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і ОСОБА_15 разом зайшли до під`їзду; о 13:55:16 ОСОБА_5 і ОСОБА_10 вийшли з під`їзду, при цьому в руках у ОСОБА_5 був велосипед. При більш детальному перегляді зазначеного проміжку часу було встановлено, що виніс велосипед з під`їзду ОСОБА_10 і одразу передав його ОСОБА_5 . У період часу з 13:55:17 до 13:55:27 видно, як ОСОБА_5 і ОСОБА_10 виходять з двору, при цьому ОСОБА_5 котить велосипед. При перегляді запису з камери 2 встановлено, що у період з 13:55:27 до 13:56:05 ОСОБА_5 котить велосипед по вулиці, на камері 1 зафіксовано, як попереду йде ОСОБА_10 і обертається. Суд визнає вказані докази допустимими, оскільки свідок ОСОБА_13 двічі в судовому засіданні підтвердив, що відеозапис з камери відеореєстратора свого магазину він видав добровільно працівникам поліції. При чому вони зверталися до нього двічі. Після перегляду заяв на а.с.14 та 34 т.2 свідок зазначив, що це дійсно він надавав такі заяви.

В судовому засіданні, суду першої інстанції ОСОБА_5 зазначені обставини не оспорював, упізнав на відеозапису як себе так і ОСОБА_10 , пояснив, що з того дня мало що пам`ятає, тому що був п`яний.

Оцінюючи досліджені докази відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.

Доводи захисника про недопустимість відеозапис з камери відеоспостереження є голослівним. Як вбачається з мотивувальної частини вироку суд безпосередньо дослідив докази надані стороною обвинувачення і дав їм оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України, у тому числі, щодо їх допустимості.

Посилання обвинуваченого та його захисника, щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, викладені в апеляційних скаргах, перевірені у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, який визнає їх такими, що спростовують зібраним у кримінальному провадженні доказами. Суд першої інстанції, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим та умотивованим.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, офіційно не працює, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, тобто вперто не бажає стати на шлях виправлення, способом отримання коштів для проживання обрав крадіжки, вчинив злочин щодо особи похилого віку, у колі спілкування має осіб сумнівної репутації, які раніше також були судимі за вчинення крадіжок, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також систематичне вчинення злочинів, наявність невідбутого покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства. За такого, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі строком на 6 роки із урахуванням положень ст. 71 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження обвинуваченого та його захисника, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: