Справа № 589/4485/21
Провадження № 1-кп/577/74/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2023 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000219 від 24 березня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта повна середня, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,одруженого, має одну неповнолітню дитину,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч.3 ст.146, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, освіта базова загальна, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч.3 ст.146, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується : у незаконній порубці дерев, їх перевезенні, вчиненим у інших особливо охоронюваних лісах, за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України; у незаконному позбавленні волі та викраденні людини - потерпілого ОСОБА_10 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України; в умисному вбивстві ОСОБА_10 з метою приховати інше кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 9, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Відносно нього застосовано запобіжний захід тримання під вартою, строк якого закінчується 09 червня 2023 року. До цього часу кримінальне провадження не може бути завершеним, через незалежні від суду причини.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор ОСОБА_5 клопоче продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки кримінальне провадження не може бути завершене, а підстави, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, не перестали існувати, серед яких вказує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та двох тяжких злочинів за ч.4 ст.246, ч.3 ст.146 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, і йому відомо, яке покарання може загрожувати у випадку доведення його вини за ці злочини, тому може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , разом з якими він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене п. 9, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки у вказаному злочині вони обвинувачуються за вбивство ОСОБА_10 з метою унеможливлення надання показів останнім за фактом вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, у якому ОСОБА_10 надав викривальні свідчення, тому є підстави вважати, що у ОСОБА_6 відсутній психологічний бар`єр в контексті завдання шкоди життю та здоров`ю людині, тобто, перебуваючи на свободі, останній без будь-яких вагань з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини може впливати на інших обвинувачених, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , та свідків, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, шляхом як фізичного насильства, так і погрози його застосування, з метою негативного впливу на хід судового розгляду вказаного кримінального провадження; також є ризик неприбуття за викликом до суду. Обвинувачений ОСОБА_6 ніде не працював до затримання, не має постійного джерела доходів, що підтверджується відсутністю трудової зайнятості, і вказане свідчить про те, що він може продовжити займатися злочинною діяльністю, у тому числі, пов`язаною із незаконною порубкою дерев. Вказані обставини були враховані під час обрання запобіжного заходу і ризики не змінилися, не перестали існувати. За цих же підстав інші види запобіжного заходу не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечують проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і прохають в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Захисник ОСОБА_7 в свою чергу заявив клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт або на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що його підзахисний тривалий час тримається під вартою, кримінальне провадження не знаходить вирішення і таке положення його підзахисного суперечить практиці Європейского суду з прав людини і порушує його права. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримує свого захисника.

Прокурор заперечує проти клопотання захисника.

Захисник ОСОБА_8 при вирішенні клопотань покладається на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового розгляду щодо клопотань, заявлених сторонами, суд дійшов висновку продовжити тримання під вартою ОСОБА_6 до двох місяців.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено в цьому провадженні, із ступеню тяжкості інкримінованих злочинів, і що суду не надано доказів про те, що ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу перестали існувати, чи змінилися так, щоб давало підстави застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Інших підстав для заміни застосованого обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який на даний час не має і захистом докази на підтвердження цих підстав суду надані не були.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину- умисне вбивство з метою приховати інше кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі та двох тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.246, ч.3 ст.146 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Обвинувачений ОСОБА_6 не працював до затримання, не має постійного джерела доходів. Вказані обставини свідчать про існування ризику вчинення кримінальних правопорушень, переховування від суду, незаконного впливу на інших обвинувачених та свідків.

На даний час дане кримінальне провадження не може бути завершене через поважні причини і, в з`язку з такими обставинами, є необхідним призначення кримінального провадження на інший час.

Обставини, на які посилається прокурор, є вагомими для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і свідчать про існування ризиків, що обвинувачений може вчинити ухилитися від суду, впливати на свідків та інших обвинувачених і такими, що виправдовують потреби судового провадження та вказаний ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого. Наведені прокурором підстави для продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити і з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Викладене узгоджуються з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з наведених підстав, виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду кримінального провадження про особливо тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, і що існування таких обставин переважає принцип поваги до особистих свобод.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу в тому числі і домашнього арешту за місцем проживання, суд, враховуючи вище наведене, вважає його таким, що не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні, тому в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, не пов`язаний з триманням під вартою слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком до двох місяців , без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 183, 331 КПК України,-

Ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на домашній арешт або на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити до 29 липня 2023 року до 24 години.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1