Справа № 136/1428/23
провадження №1-кп/136/68/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000247 від 19.07.2023, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Верхнє-Греково Кошарського району Ростовської області рф, росіянки, громадянки України, з середньо-технічною освітою, непрацюючої, незаміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей немає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2023 близько 19:30 год. ОСОБА_4 прийшла до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де після спільного розпиття алкогольних напоїв, внаслідок сильного стану сп`яніння залишилась ночувати у вказаному приміщенні. У подальшому ОСОБА_4 17.07.2023 приблизно о 03.00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, прокинулась та у неї виник злочинний умисел на крадіжку грошей у ОСОБА_5 , оскільки знала про їх наявність у останнього. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, пересвідчившись у тому, що ОСОБА_5 ще спить та за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 зайшла у кухню та підійшла до дерев`яної полиці для посуду, на якій знаходився гаманець потерпілого із грошима, які він отримав напередодні внаслідок продажу теляти. У подальшому ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою особистого збагачення та обернення чужого майна на свою користь, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про те, що діє в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 строком до 18.08.2023, заволоділа коштами у загальній сумі 3700 грн. та з місця події зникла, а викраденим розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнала у повному обсязі, погодившись із кваліфікацією вчиненого нею діяння, розкаялась. Суду пояснила, що дійсно 16.07.2023 ввечері вона прийшла до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_5 , по АДРЕСА_3 , щоб допомогти йому по господарству, а саме вирвати цибулю на городі. Після цього потерпілий дістав якусь настоянку та пригостив її. Після вживання спиртного вона сп`яніла та залишилась ночувати у ОСОБА_5 . Прокинувшись вночі, у неї виник умисел на крадіжку грошей у потерпілого, так як вона знала де він їх зберігає. З цією метою вона на кухні з дерев`яної полиці для посуду із старого гаманця коричневого кольору викрала гроші у сумі 3700 грн. При цьому вона діяла таємно, будучи ніким не поміченою, адже ОСОБА_5 спав. Викрадені гроші перенесла до себе додому та вподальшому витратила на свої потреби. З потерпілим вона помирилась, заподіяні йому збитки відшкодувала.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду кримінального провадження до суду не з`явився. Надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, цивільний позов заявляти не буде, претензій до обвинуваченої не має, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду, просить її суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена визнала свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і правильно розуміють зміст цих обставин, а також відсутність сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України та ухвалив дослідити докази, обмежившись показами обвинуваченої та письмовими доказами, що характеризують її особу.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а її дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше не судима, не працює, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніня.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжує покарання, майновий стан обвинуваченої, яка не працює та не має постійного заробітку.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано її діяння у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Разом із тим, з урахуванням щирого каяття обвинуваченої, розміру викраденого, добровільного повного відшкодування заподіяної шкоди, відсутності претензій до неї з боку потерпілого, особи винної, що є особою раніше не судимою та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та ізоляції її від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо вона протягом іспитового строку, тривалістю в 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, що передбачені ст.76 КК України.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення злочину обвинувачена ОСОБА_4 суттєво змінила свої погляди та розкаялась у вчиненому, що свідчить про її позитивну соціальну спрямованість і наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

У кримінальному провадженні заходи забезпечення не застосовувались.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 368, 374, 376, 394395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1