1Справа № 335/7247/22 1-кп/335/383/2023
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ельген Ягодинського району, Магаданської області РФ, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей не має, місця реєстрації не має, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.11.2021 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, за ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 1 (один) рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, -
11.07.2022 року близько 19:00 год., ОСОБА_5 перебував в приміщенні гаражу, розташованого в АДРЕСА_2 , де разом з потерпілим ОСОБА_6 вживав спиртні напої. В цей час ОСОБА_5 побачив на підлозі гаражу болгарку (ушм) Stern AG-125 C+ та в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Після цього ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з підлоги гаражу таємно викрав болгарку (ушм) «Stern AG-125 C+», що належить ОСОБА_6 ,чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 676 гривень 17 копійок. Викрадене майно ОСОБА_5 переніс та сховав за гаражем. Через деякий час останній повернувся, забрав викрадене майно та зник з місця скоєння злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, та пояснив суду, що в зазначений в обвинувальному акті день та час він знаходився у гаражі потерпілого разом з потерпілим та розпивали з ним спиртні напої, в гаражі знаходилась болгарка, він її викрав, та наступного дня продав її незнайомому на Критому ринку в м.Запоріжжя у скупку за 200 гривень, оскільки йому потрібні були грошові кошти.
Захисник, не заперечуючи винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення просив призначити йому не суворе покарання, оскільки викрадене майно було повернуто потерпілому, обвинувачений розкаявся в скоєному.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що підтверджують наявність речових доказів та матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за корисливе кримінальне правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив злочин в період випробувального строку за іншим вироком, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, однак з 1997 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом з встановленням діагнозу з приводу синдрому залежності, офіційно не працевлаштований, не одружений.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність.
Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі.
Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, в разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Таким чином, в разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України, і до призначеного йому за даним вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2021 року.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, клопотань щодо міри запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Також судом встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12.01.2023 року задоволено подання начальника Вознесенівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2021 засудженого ОСОБА_5 , скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2021 та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання. За даною ухвалою ОСОБА_5 покарання за вироком від 01.11.2021 не відбував, тому строк відбуття покарання за цим вироком слід рахувати обвинуваченому з моменту приведення його до виконання, після набрання ним законної сили.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 377 грн. 56 коп.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: болгарку (ушм) Stern AG-125 C+, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - залишити ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 377 грн.56 коп.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1