Справа № 191/2690/23
Провадження № 1-кс/191/484/23
У Х В А Л А

іменем України

20 червня 2023 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 року до суду звернувся слідчий із вищевказаним клопотанням, осилаючись на те, що 15.06.2023 приблизно о 16:00 години ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , намагався здійснити перекид наркотичних речовин у місця позбавлення волі, а саме ДУ «Синельниківської виправної колонії №94», в ході чого був виявлений працівниками установи.

За вказаним фактом 15.06.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України.

Виїздом на місце, проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки, яка розташована поблизу ДУ «СВК №94», в с. Шахтарське, Синельниківського р-н., Дніпропетровської обл. В ході вказаного огляду, встановлено, що на відстані приблизно 10 метрів від паркану ДУ «СВК №94» розташований металевий щит, на якому виявлено мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі рожевого кольору, imei: НОМЕР_2 . Вказані мобільні телефони було поміщено та опечатано до сейф-пакету WAR0102123.

Також, 15.06.2023, допитаний ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який займає посаду начальника відділу по роботі з персоналом СВК №94, який пояснив, що під час того, як ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближався до паркану СВК №94, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківського району, с. Шахтарське, вул. Миру 7-А, розмовляв по мобільному телефону, та в момент коли намагався здійснити перекид наркотичних речовин, спитав по мобільному телефону- «Ты готов?», після чого, помітивши працівників установи, останній намагався втекти.

Крім того, 16.05.2023 у службовому приміщенні каб. 205 СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, було проведено огляд предмету, а саме спец-пакету WAR0102123, в який було поміщено та опечатано мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі рожевого кольору, imei: НОМЕР_2 , які було визнано речовими доказами. В ході огляду, вказані мобільні телефони, було оглянуто, та разом з первинним пакуванням поміщено та опечатано до спец-пакету WAR0102115.

Враховуючи вищевикладене, вказані мобільні телефони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та містять у собі відомості, які можуть бути використані як докази під час досудового розслідування та у суді.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування слідчий просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі рожевого кольору, imei: НОМЕР_2 , які поміщено та опечатано до спец-пакету WAR0102115.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, але до початку його проведення надали суду заяви про підтримання клопотання та проведення його розгляду без їх участі.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що 15.06.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Також, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на вилучене майно з метою його збереження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому у застосуванні цього заходу відпаде потреба.

З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, оскільки, воно має значення речового доказу та вказує на вчинення кримінального правопорушення, тому заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 98, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт з забороною на відчуження, користування та розпорядження на зазначене в клопотанні майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia», в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі рожевого кольору, imei: НОМЕР_2 , які поміщено та опечатано до спец-пакету WAR0102115.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1