ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2181/22 Номер провадження 11-кп/814/1726/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000349, за апеляційною скаргою в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миргород, Полтавської області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

-за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна засудженого на користь держави.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна засудженого на користь держави.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, в середині травня 2022 року в денний час, ОСОБА_9 , перебував поблизу залізничного мосту через р. Хорол, що на околиці м. Миргород Полтавської області, поблизу вул. Котляревського, де рибалив. Там виявив у двох фрагментах пластикових пляшок корпус ручної осколкової гранати РГН та ударно-дистанційний запал УДЗ до неї.

Після цього, ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що віднайдені ним предмети у конструктивному зборі являються вибуховим пристроєм, діючи в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, забрав їх собі, обернувши у своє володіння, тим самим незаконно придбав.

В подальшому, ОСОБА_9 того ж дня переніс вибуховий пристрій до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим почав незаконно зберігати за місцем свого проживання вказані предмети без передбаченого законом дозволу.

16 червня 2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_9 , виявлено та вилучено предмети, які відповідно до висновку експерта від 30.06.2022 №СЕ-19/117-22/7904-ВТХ є ударно-дистанційним запалом УДЗ та корпусом ручної осколкової гранати РГН, спорядженим всередині, котрі, відповідно до висновку експерта від 15.07.2022 №СЕ-19/117-22/9254-ВТХ в конструктивному поєднанні придатні для вибуху; в сукупності (конструктивному поєднанні, зборі) корпус ручної осколкової гранати РЕН із ударно-дистанційним запалом УДЗ відносяться до категорії вибухових пристроїв, який ОСОБА_9 незаконно придбав та в подальшому незаконно зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 06.06.2022 близько 15.00 год., ОСОБА_9 , в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 травня 2022 року №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи намір та бажання скоїти вимагання чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, попередньо домовився в ході особистої переписки у соціальній мережі «FAСЕВООК» про зустріч з потерпілим ОСОБА_10 .

У подальшому, цього ж дня близько 15.30 год., ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного умислу на вчинення вимагання, зустрівся з ОСОБА_10 поблизу будинку №154 по вулиці Гоголя в м. Миргород, після чого на авто «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_10 прибули на околицю м. Миргород поблизу вул. Київської, а саме на берег р. Хорол, де ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, під надуманим приводом висловив ОСОБА_10 вимогу передачі грошових коштів у сумі 1000 доларів США з одночасною погрозою насильства над останнім у разі її невиконання.

Після чого, з метою демонстрації дійсності своїх погроз, ОСОБА_9 дістав з багажного відділення автомобіля металеву трубу, якою завдав удар по тілу ОСОБА_10 , попавши в область правого передпліччя, яким потерпілий прикривав життєво-важливі органи, спричинивши тим самим ОСОБА_10 тілесне ушкодження, відповідно до висновку судово-медичного експерта №240 від 13.06.2022, у вигляді синця, який міг утворитися від одноразової точки прикладання сили тупого твердого предмету (яким також міг бути удар металевою трубою), по давності утворення відповідає даті та описаним обставинам та по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень та є характерними для самозахисту.

Після цього, в період часу з 09.06.2022 по 16.06.2022 ОСОБА_9 , періодично погрожуючи подальшим вчиненням насильницьких дій відносно ОСОБА_10 , продовжив вимагати за заздалегідь існуючим наміром передати грошові кошти довіреній особі, а саме продавцю магазину «Весна», що в м. Миргород по вул. Єрківська, 111, з метою конспірації своєї злочинної діяльності та безперешкодним заволодіння вказаними грошовими коштами.

Як наслідок, 16.06.2022 ОСОБА_10 , продовжуючи сприймати погрозу застосування насильства до нього з боку ОСОБА_9 , передав обумовленій останнім особі заздалегідь підготовлені грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що за курсом Національного банку України в національній валюті складає 29 тисяч 250 гривень.

У свою чергу, ОСОБА_9 , довівши свій злочинний намір щодо вимагання майна з погрозою застосування насильства відносно потерпілого до кінця, був затриманий за місцем свого проживання безпосередньо після передачі грошових коштів потерпілим за його вимогою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставіч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 2 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що не оскаржуючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Тобто, законом передбачено вичерпний перелік додаткових покарань які призначаються у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, до якого конфіскація майна не входить.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу частково та вважав, що вирок суду слід змінити, оскільки у даному випадку задоволенням апеляційних вимог становище обвинуваченого не буде погіршено, захисник підтримав думку прокурора. Обвинувачений ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, місце і час судового розгляду. За згодою захисника, колегією суддів ухвалено рішення про проведення апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора, оскільки в ній не ставиться питання про погіршення становища ОСОБА_9 .

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України як придбання та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу та за ч. 4 ст. 189 КК України, як вимога передати чуже майно з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого в умовах воєнного стану - є правильним та у апеляційній скарзі не оспорюється.

В той же час, суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 77 КК України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже законом передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, які призначаються у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням. У даному випадку призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна прямо суперечить ст. 77 КК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає апеляційні вимоги прокурора обґрунтованими в частині безпідставного застосування додаткового покарання, а тому вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури О.Плескача задовольнити частково.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про застосування до ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскації майна як за ч. 4 ст. 189 КК України, так і за сукупністю злочинів за ч. 1 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11