Справа № 456/3567/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/513/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника цивільних позивачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 ,

за апеляційними скаргами представника цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та представника цивільного позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 , апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України,-

встановила:

вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено їй покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 по 200000,00 грн (двісті тисяч) моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовлено.

Скасовано арешт автомобіля марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жительці с. Липа Долинського району Івано-Франківської області, та велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_14 , жителю АДРЕСА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 09.06.2022 близько 22:00, керуючи технічно справним автомобілем марки «Peugeot Partner», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Курортна в напрямку до м. Івано-Франківськ, при проїзді ділянки неподалік будинку № 22 вул. Курортна в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області проявила злочинну недбалість, яка виразилася в тому, що вона при виявленні небезпеки для руху у вигляді велосипеда марки «Україна» під керуванням ОСОБА_14 , який рухався у попутному з автомобілем напрямку, не вжила заходів для зупинки або безпечного його об`їзду, що призвело до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_14 згідно з висновком експерта отримав черепно-мозкову травму, лінійний перелом тім`яної та скроневої кісток черепа справа, забій головного мозку, постравматичний субарахноїдальний крововилив у лобних ділянках обох півкуль головного мозку, забійні рани потиличної ділянки голови справа, лівого ліктьового суглобу, осаднення лівого плеча, лівого передпліччя та правої гомілки, що за ступенем тяжкості відносно живих осіб мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння і в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 помер.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм вказаного автомобіля ОСОБА_6 , а саме: п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» - водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди); п. 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу), і вказані порушення ОСОБА_6 вимог ПДР України є в прямому причинному зв`язку з наслідками що настали.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , представник цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 та представник цивільного позивача ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченої ОСОБА_6 просить змінити вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року в справі № 456/3567/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції, за умови доведеності вини обвинуваченої, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а вирок суду першої інстанції в цьому випадку є несправедливим через суворість покарання і незастосування положень ст. 75 КК України за наявності підстав для такого застосування.

Підкреслює, що жодних відомостей про вчинення обвинуваченою адміністративних чи кримінальних правопорушень після інкримінованих їй дій, а також щодо негативних характеристик у побуті немає.

Зазначає, що позиція потерпілої, яка просила призначити обвинуваченій ОСОБА_6 реальну міру покарання, не може вважатися достатньою правовою перешкодою для звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням.

Звертає увагу, що суд, зазначивши у вироку про те, що враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружена, не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, формально підійшов до оцінки її особи.

Вважає, що усі вищевказані обставини не були повною мірою враховані при призначенні покарання, адже за відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив вирок у межах санкції інкримінованого злочину, тим самим було порушено принципи справедливості та індивідуалізації покарання.

Вказує, що у даному випадку одна лише тяжкість вчинення злочину не може бути підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Стверджує, що суд, визнавши докази про винуватість ОСОБА_6 належними і допустимими, мав усі правові підстави про призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з покладенням на обвинувачену частини обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

В апеляційній скарзі представник цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року в справі № 456/3567/22 (кп № 0000340 від 10.06.2022) в частині скасування арешту автомобіля марки «Peugeot Partner», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жительці с. Липа Долинського району Івано-Франківської області, та велосипед марки Україна, який належить ОСОБА_14 , жителю АДРЕСА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при винесенні вироку в частині скасування арешту на автомобіль марки «Peugeot Partner», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Звертає увагу, що оскаржуваним вироком задоволено цивільні позови потерпілої ОСОБА_9 та цивільних позивачів ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 по 200 000,00 моральної шкоди. Автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 належить саме обвинуваченій.

Вказує, що враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України у суду при винесенні вироку були відсутні правові підстави для скасування арешту автомобіля марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та велосипеда марки «Україна», який належить ОСОБА_14 (накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022).

Зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення цивільного позову. При накладенні арешту ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022 такий застосовано з метою збереження автомобіля як речового доказу. Цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на той момент ще не був поданий, оскільки ОСОБА_6 не було пред`явлена підозра. Водночас після подання позову (до моменту початку розгляду по суті) у цивільних позивачів були відсутні підстави для подання заяви про накладення повторного арешту на автомобіля марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , адже такий вже був застосований.

В апеляційній скарзі представник цивільних позивачів ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року в справі № 456/3567/22 (кп № 0000340 від 10.06.2022) в частині скасування арешту автомобіля марки «Peugeot Partner», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , жительці с. Липа Долинського району Івано-Франківської області, та велосипед марки Україна, який належить ОСОБА_14 , жителю АДРЕСА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при винесенні вироку в частині скасування арешту на автомобіль марки «Peugeot Partner», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Звертає увагу, що оскаржуваним вироком задоволено цивільні позови потерпілої ОСОБА_9 та цивільних позивачів ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 по 200 000,00 моральної шкоди. Автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 належить саме обвинуваченій.

Вказує, що враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України у суду при винесенні вироку були відсутні правові підстави для скасування арешту автомобіля марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та велосипеда марки «Україна», який належить ОСОБА_14 (накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022).

Зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення цивільного позову. При накладенні арешту ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022 такий застосовано з метою збереження автомобіля як речового доказу. Цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на той момент ще не був поданий, оскільки ОСОБА_6 не було пред`явлена підозра. Водночас після подання позову (до моменту початку розгляду по суті) у цивільних позивачів були відсутні підстави для подання заяви про накладення повторного арешту на автомобіля марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , адже такий вже був застосований.

Заслухавши доповідача, виступ представника цивільних позивачів адвоката ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги представника цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та представника цивільного позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 , апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченої ОСОБА_6 заперечили, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу подану захисником, апеляційні скарги представника цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та представника цивільного позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 , міркування прокурора ОСОБА_7 , який апеляційні скарги представника цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та представника цивільного позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 підтримав частково, а саме стосовно скасувати рішення суду в частині скасування арешту на автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченої ОСОБА_6 заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг із наступними змінами, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, кваліфікація його дій, в апеляційному порядку не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Щодо призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України, яке на думку сторони захисту, має бути призначене з застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Згідно матеріалів справи під час призначення ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції у повній мірі враховано усі обставини, передбачені ст. 65 КК України, та дані про особу обвинуваченої, у тому числі і ті, на які покликається захисник у поданій апеляційній скарзі.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання місцевим судом враховано, характер та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків смерть потерпілого ОСОБА_14 , спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, форму вини, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружена, не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позицію потерпілої, яка просить призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, посткримінальну поведінку обвинуваченої, яка є виключно негативною, так як обвинувачена не усвідомила протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаялася, після вчинення кримінального правопорушення жодних збитків не відшкодувала, суспільну небезпеку вчиненого нею кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання та обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції інкримінованої їй статті, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 року.

На думку колегії суддів, такі висновки місцевого суд, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання.

З приводу апеляційних доводів сторони захисту про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Так, судом першої інстанції враховано посткримінальну поведінку обвинуваченої, яка є виключно негативною, позицію потерпілої, яка просить призначити їй реальну міру покарання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

На думку апеляційного суду, захисником в апеляційній скарзі не наведено нових обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання, передбаченого санкцією статті інкримінованої ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових злочинів не можливе без її ізоляції від суспільства та правильно призначив покарання.

Призначене покарання із застосування ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання із застосування ст. 75 КК України.

Таким чином апеляційні доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині призначення покарання, не встановлено.

Що стосується доводів викладених в апеляційних скаргах представника цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та представника цивільного позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 про безпідставне скасування арешту на автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , колегія суддів, звертає увагу на наступне.

Питання про скасування арешту майна вирішується в порядку ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.04.2023 р. задоволено цивільні позови потерпілої ОСОБА_9 та цивільних позивачів ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 по 200 000,00 моральної шкоди.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України у суду першої інстанції при винесенні вироку були відсутні правові підстави для скасування арешту автомобіля марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , який накладено ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2022.

Відтак, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України слід змінити та скасувати рішення суду в частині скасування арешту на автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . В решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України змінити, апеляційні скарги представника цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 та представника цивільного позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 задоволити частково, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Скасувати рішення суду в частині скасування арешту на автомобіль марки «Peugeot Partner», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4