УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в порядку статті 303 КПК України, на повідомлення заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 від 22.10.2022 про підозру у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022 та на повідомлення керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 12.04.2023 про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в порядку статті 303 КПК України, на повідомлення заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 від 22.10.2022 про підозру у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022 року та на повідомлення Керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 12.04.2023, про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022.

Скарга обгрунтована наступним.

Так, слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022.

22.10.2022 прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на підставі доручення заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

12.04.2023 прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на підставі доручення прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , ОСОБА_6 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Вважаючи підозру такою, що не відповідає вимогам закону, ініціатор скарги зазначив, що у діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки зібраними доказами не доведене вчинення підозрюваним інкримінованих йому правопорушень. Крім того, заявник зазначає, що стороною обвинувачення порушені вимоги кримінального процесуального закону, а саме: у заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 та у керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 були відсутні повноваження на підписання повідомлення про підозру.

Заявник зазначив, що ОСОБА_6 не набув процесуального статусу підозрюваного за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022 у зв`язку з грубим порушенням стороною обвинувачення процедури та механізму вручення повідомлення про підозру, а також у зв`язку з її необґрунтованістю через недопустимість доказів, якими вона обґрунтована.

У судовому засіданні адвокат скаргу підтримав просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні, заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри пред`явлені ОСОБА_6 є обґрунтованими, підстави для їх скасування відсутні.

Слідчий в судовому засіданні підтримав думку прокурора та заперечував щодо задоволення скарги.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000191 від 17.08.2022, які були наданні прокурором, заслухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.08.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000191 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

22.10.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

12.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 22.10.2022 та повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з обґрунтованістю пред`явленої підозри, сторона захисту звернулась до суду з даною скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вказаних процесуальних норм.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» (пункт 88), «Erdagozv. Turkey» (пункт 51), «Cebotari v. Moldova» (пункт 48) «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Разом з тим, відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України хоча і передбачено право оскарження повідомлення про підозру, втім кримінальним процесуальним законодавством не визначено критеріїв і підстав, які можуть бути покладені в основу скасування повідомлення слідчого, прокурора про підозру у вчинені особою злочину.

Аналізуючи наявні у провадженні слідчого судді матеріали, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, слідчий суддя вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

При цьому, висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_10 до вчинення зазначених кримінальних правопорушент не є очевидно необґрунтованим, а тому слідчий суддя не бачить у висновках про обґрунтованість підозри, чогось очевидно довільного чи необґрунтованого.

Як вбачається з матеріалів провадження, повідомлення від 22.10.2022 про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, та повідомлення від 12.04.2023 про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, в повному обсязі відповідають зазначеним вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, а також були вручені останньому особисто у відповідний день їх складання у порядку ст. 135 КПК України.

Слідчий суддя вважає необгрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності у заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 та керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 повноважень на вручення оскаржуваних підозр, з огляду на наступне.

Згідно протоколу №24 засідання Боярської міської територіальної виборчої комісії Фастівського району Київської області від 13.11.2020 та постанови №123 ОСОБА_11 обрано депутатом Боярської міської ради Київської області.

Так, пункт 6 частини 1 статті 480 КПК України передбачає особливий порядок кримінального провадження щодо депутата місцевої ради.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 481 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру здійснюється адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

Відтак, повноваження заступника Генерального прокурора та керівника обласної прокуратури на проведення процесуальних дій, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 481 КПК, а саме здійснення письмового повідомлення про підозру депутату місцевої ради, виникають на підставі вказаної норми закону і не потребують окремого процесуального рішення про включення його до складу групи прокурорів, які беруть участь у тому ж провадженні.

З огляду на викладене, твердження захисника про здійснення письмових повідомлень про підозру та зміну раніше повідомленої підозри неуповноваженою особою є необґрунтованими.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника про скасування повідомлення заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 від 22.10.2022 про підозру у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022 року та на повідомлення керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 12.04.2023, про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022.

Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 276-278, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в порядку статті 303 КПК України, на повідомлення заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 від 22.10.2022 про підозру у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022 року та на повідомлення керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 12.04.2023, про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 0000191 від 17.08.2022 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1