Справа № 462/4341/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/821/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 07.08.2023 року у кримінальному провадженні № 0000063 зокрема відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 07.08.2023, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці (60 днів), а саме до 05 жовтня 2023 року включно.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт із встановленням заборони залишати житло або визначити запобіжний захід у вигляді застави.

Апелянт покликається, що до клопотання прокурора не додано доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Крім того не доведено існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Лише тяжкість покарання не може бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апелянт наполягає, що судом не враховано, що ОСОБА_6 хворіє на гепатит і в умовах ізоляції не отримує належного медичного лікування, він має міцну сім`ю, малолітню дитину, постійне місце проживання та у нього на утриманні матір 2 групи інвалідності.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченим, з моменту взяття їх під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обстановка не змінилися і це дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Суд врахував, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , крім цього, також обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, судовий розгляд по суті не розпочатий, дані про особи обвинувачених, зокрема, те, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 офіційно не працевлаштовані, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 раніше неодноразово судимі, а також наявні дані, що характеризують особи обвинувачених та наявність ризику переховуватись від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд також дійшов висновку, що обраний відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку.

Заслухавши доповідача, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_6 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольних проваджень, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На розгляді Залізничого районного суду м.Львова від 16.08.2022 року перебуває кримінальне провадження № 0000063 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.2 ст.189, ч.4 ст.189, ч.2 ст. 289, ч.5 ст.27, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.5 ст.186, ч.5 ст.27, ч.4 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочинів, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 та даних про його особу, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст. 289 КК України.

Суд першої інстанції вважає, що продовження строку утримання їх під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. При цьому судом було враховано, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

При цьому судом першої інстанції було враховано, що обраний зокрема відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Суд першої істанції при цьому врахував усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи.

Суд першої інстанції в ухвалі звернув увагу на те, що зі слідчого ізолятору до суду не надходило звернень про неможливість тримання під вартою за станом здоров`я будь-кого з цих обвинувачених. Також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України. З метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З такою думкою погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що прокурором не наведені нові ризики передбачені КПК, які б унеможливили застосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також вмотивовані висновки та наведено обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Покликання апелянта на те, що обвинувачені не були організаторами чи виконавцями, а лише посібниками у інкримінованих їм злочинах, що на ОСОБА_6 потерпілий не вказує як на учасника злочину, свідків у справі немає, не спростовують наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Ураховуючи зазначене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 07.08.2023 року у кримінальному провадженні № 0000063 зокрема відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 289 КК України, якою продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці (60 днів) - до 05 жовтня 2023 року включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: