Справа № 153/134/22
Провадження №11-кп/801/376/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Судді Вінницького апеляційного суду ОСОБА_3
на ухвалу Вінницького апеляційного суду від20.06.2023 року
20 червня 2023 рокум. Вінниця
20.06.2023 року Вінницьким апеляційним судом прийнято рішення, яким апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2023 щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.286-1, ч.1 ст. 135 КК України скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
З даним рішенням не погоджуюся, оскільки вважаю таким, що суперечить вимогам ст. 415 КПК України,якою чітко визначено підстави для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Вважаю, що судом першої інстанції в дотримання вимог ст. 370 КПК України ухвалене законне, обгурнтоване, вмотивоване рішення.
Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Призначено ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь держави 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки процесуальних витрат на залучення експерта (висновок експерта №СЕ-19/102-21/14833-ІТ від 09.11.2021 та висновок експерта №СЕ-19/102-21/17468-ІТ від 16.12.2021).

Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосований на підставі ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.10.2021, який було частково скасовано на підставі ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.10.2021, накладений на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 скасовано повністю.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 63532 (шістдесят три тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 07 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 150 0000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 25600 (двадцять п`ять тисяч шістсот) гривень.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просив, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2023 щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню та застосуванні закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним: у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України за яке призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років; у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України за яке призначити покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

У решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі потерпілий просив, винести рішення, яким вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2023 року скасувати, визнавши ОСОБА_5 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135 КК України, ч. 2 ст. 286-1 КК України, постановити новий вирок в межах санкції ч.1 ст.135 КК України, ч. 2 статті 286-1 КК України та задовольнити заявлений цивільний позов в повному обсязі а саме: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , моральну шкоду в розмірі 1500000 грн (один

мільйон п`ятсот тисяч гривень 00 копійок); стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , відшкодування шкоди завданої каліцтвом та здійснювати щомісячними платежами, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати з 15 жовтня 2021 року з 1 січня - 6000 грн; з 1 грудня - 6500 грн., з 01.01.22 року по 01.10.2022-6500 грн., з 01.10.22 року по сьогодні - 6700 грн, з 15.10.21 р. - 3000 грн.; грудень 2021 року по 01.10.22 р. - 6500 грн. х 10 місяців

=65000 грн.; з 01.10.22 р. по 01.02.2023 р. - 6700 грн. х 4 мiсяцi 26 800 грн., 3000 грн.+65000 грн.+26800 грн.=94800 грн.. відшкодування шкоди завданої каліцтвом; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на послуги адвоката в сумі 78 000 грн.

З вироку суду убачається, що суд врахував показання обвинуваченого ОСОБА_5 ,який пояснював, що знаходився на ділянці біля приміщення «АТБ-Маркет», діяв вимушено, в умовах можливих протиправних дій зі сторони самого потерпілого чи його знайомих, і як наслідок тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 могли бути заподіяні не в результаті ДТП, а в ході конфлікту, який виник біля приміщення магазину «АТБ», шляхом наїзду автомобілем, показання потерпілого ОСОБА_4 ,який вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 цілеспрямовано здійснив на нього наїзд.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , дослідивши докази визнані судом належними та допустимими, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, з`ясував обставини кримінального правопорушення, з урахуванням практики Верховного Суду, а саме викладених у постановах №:187/686/15-к; 264/5873/15-к; 712/13435/16-к №:688/788/15-к; 335/5044/16-к, №: 335/5044/16-к, 688/788/15-к, від 10 листопада 2020 року в справі № 552/6700/17, від 10 березня 2021 року в справі № 742/1479/19, від 11 березня 2021 року в справі № 711/798/18 позицій, вимог ч.3 ст. 337 КПК України дійшов вірного висновку, щодо наявності підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.2 ст. 286-1 на ч.2 ст. 286 КК України та визнання винним ОСОБА_5 за вказаною статтею та за ч.1 ст. 135 КК України.

Суд оцінив докази сторони обвинувачення щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286-1 КК України в сукупності з іншими доказами, проаналізував та обгрунтував свої висновки щодо недоведеності факту перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп"яніння на час вчинення ДТП.

Приймаючи рішення, суд, враховуючи диспозицію ч.2 ст.286-1 КК України, також зазначив, що пред"явлення обвинувачення за ч.2 ст. 286-1 КК України неконкретезоване, оскільки не містить вказівки про порушення ОСОБА_5 п.2.9 «а» ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2011 року, що є елементом об"єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 КК України.

При цьому суд належним чином обгрунтував свої висновки, проаналізував фактичні дані, що містяться у показаннях свідків, зазначив , чому приймає показання одних свідків, не приймає показання інших свідків, дав оцінку висновку експерта №2894 від 25.10.2021 року.

Також суд навів оцінку доводів, на які посилався обвинувачений ОСОБА_5 на свій захист, даючи чіткі , послідовні показання під час судового розгляду щодо обставин вчинення кримінального правопорушення .

Звертаю увагу на те, що під час судового розгляду, ОСОБА_5 вину визнавав в тому, що здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 , не визнавав те, що перебував в стані алкогольного сп"яніння, що залишив потерпілого у небезпеці.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 також пояснював, що з необережності він вчинив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 .

З вироку суду убачається, що, мотивуючи свої висновки щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України, суд співставив ознаки установленого судом злочинного діяння та ознаки кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним законом та сформулював свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду щодо наявності в діях ОСОБА_5 менш тяжкого складу злочину вважаю безпідставними.

Зважаючи на доводи захисника під час апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції, призначивши новий судовий розгляд, фактично виклав вказівку, щодо вирішення питання про нове обвинувачення, зазначаючи про право сторони обвинувачення відповідно до вимог ст. 337 КПК України змінити обвинувачення або суду викласти обгрунтовані доводи щодо наявності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 чи ч. 2 ст. 286 КК України, та навести обґрунтовані доводи щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення про який зазначає сторона захисту, або ж виправдати за відсутністю чи недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вважаю, що суд апеляційної інстанції з урахуванням доводів апеляційних скарг, пояснень захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , інших учасників провадження, дослідивши докази, клопотання щодо дослідження яких було задоволено, мав би прийняти рішення про скасування вироку суду лише в частині призначення покарання, оскільки вважаю, що судом першої інстанції належним чином неумотивовано застосування ст. 75 КК України.

Якщо на думку апеляційного суду у діях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, або вина недоведена за ч.2 ст. 286 КК України то відповідно суд мав право вирішити питання щодо закриття кримінального провадження.

Суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_21