Справа № 357/9170/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до засудження не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.01.12.1998 року вироком Залізничного районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 46-1 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2.04.11.2002 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 5 ст. 185, ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з випробуванням строком на 2 роки;

3.06.06.2003 року вироком Броварського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 5 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 09.04.2007 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 7 днів, ст. 81 КК України;

4.25.01.2008 року вироком Конотопського міського суду Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосування ст. 69 КК України на 2 місяці 15 днів арешту. Звільнений 05.02.2008 року по відбуттю строку покарання;

5.06.03.2009 року вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі. Звільнений в залі суду.

6.21.01.2011 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

7.16.05.2012 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 5 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 07.11.2013 року на підставі ст. 84 КК України;

8.20.11.2019 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 194 КК України на 4 роки позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

представник «БВК №35» ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 засуджений 20.11.2019 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 194 КК України на 4 роки позбавлення волі. За час відбування покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» характеризувався посередньо, має заохочення, стягнень не має. Засуджений вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає умовно-достроковому звільненню.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити з підстав заявлених у клопотанні. Зазначив, що одружений, має на утриманні дитину. В установі відбування покарання працював протягом 4-х місяців, наразі не працює, має проблеми зі здоров`ям, інвалідності не має. Стверджує, що виправився, став чемним та просить відпустити його додому. Вважає, що всі ці обставини дають підстави для умовно-дострокового звільнення.

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого ОСОБА_3 .. Зазначає, що ОСОБА_3 відбув 2/3 строку покарання, має заохочення, стягнень не має, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, вважає, що останній своєю поведінкою довів виправлення та підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Представник колонії вважає, що для задоволення клопотання засудженого не має підстав. Зазначив, що ОСОБА_3 в установі пропрацював лише 4 місяці, був звільнений у зв`язку з невиконанням норми виробітку та невиходами на роботу. Із заявами про прийняття на іншу роботу засуджений до керівництва колонії не звертався. Зазначив, що засуджений режим утримання в установі не порушує, активної участі в житті установи не приймає.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_3 не підлягає умовно-достроковому звільненню.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_3 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року за ч. 2 ст. 194 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку покарання 02.11.2020 року, кінець строку 02.11.2024 року.

Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 02.11.2020 року характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувалися.

Утримуючись д ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» з 17.02.2021 року характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувалися.

Утримуючись в державній установі «Шепетівська виправна колонія №98» з 15.04.2021 року характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

Утримуючись в ДУ «Стрижавська виправна колонія №8» з 03.02.2022 року характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» відбуває покарання з 27.05.2022 року.

За час відбування покарання зарекомендував себе з посереднього боку. Має 1 заохочення, стягнень не має.

Постановою начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» 01.03.2023 року був переведений на дільницю соціальної реабілітації, що при колонії. За час відбування покарання у дільниці соціальної реабілітації характеризувався посередньо, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень та заохочень не мав.

За постановою начальника установи від 08.03.2023 року ОСОБА_3 був переведений до дільниці ресоціалізації згідно заяви засудженого.

На даний момент на виробництві установи не працевлаштований. Був працевлаштованим оглядальником мішків згідно наказу № 45 ПР/ВР від 27.03.2023 року та звільнений відповідно до наказу № 95ПР/ВР від 04.07.2023 року.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими, як позитивної, так і негативної спрямованості.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи та предметів якими користується та здійснює а ними належний догляд.

Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем адміністрації установи.

Роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок.

Приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

Відповідно до вимог ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.

Відповідно до ст. 123 КВК України не приймає особистої участі в організаціях виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст. 123 КВК України не приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу засуджених.

Відповідно до вимог статті 126 КВК України має середню освіту.

Згідно з ст. 110 КВК України підтримує соціальні зв`язки з близькими шляхом телефонних розмов та отриманням передач.

Впродовж відбування покарання в установі із засудженим проводилась оцінка вчинення повторного кримінального правопорушення та індивідуальне планування індивідуальної соціально-виховної роботи, спрямованої на ресоціалізацію засудженого на підставі програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим, проведено ряд заходів спрямованих на досягнення актуальних цілей та потреб у впливу для зменшення або усунення такого впливу. В результаті чого, загальний ступінь виправлення засудженого становить 51 бал.

Також з наданих матеріалів убачається, що відповідно до витягу з протоколу №29 від 19.07.2023 року, ОСОБА_3 відмовлено комісією установи у зв`язку із тим, що мав недостатній ступінь виправлення, ст. 81 КК України.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Виконання призначеного судом покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому в його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину. Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що за період з 1998 по 2019 роки ОСОБА_3 8 разів засуджувався за умисні злочини. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Однак, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняв нові умисні злочини.

Так, вироком Залізничного районного суду м. Києва від 01.12.1998 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 140 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, із урахуванням ст.46-4 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки.

Через невеликий проміжок часу ОСОБА_3 знову вчинив умисний злочин та 04.11.2002 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва засуджений за ч. 5 ст. 185, ст.69 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням на 2 роки.

Однак, ОСОБА_3 через нетривалий строк, в період іспитового строку знову вчинив умисний злочин та 06.06.2003 року був засуджений вироком Броварського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із врахуванням ст. 71 КК України на 5 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 09.04.2007 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 7 днів, на підставі ст.81 КК України.

Не зважаючи на проявлений до нього гуманізм знову вчинив злочин та 25.01.2008 року ОСОБА_3 був засуджений Конотопським місцевим судом Сумської області за ч. 1 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці 15 днів. Звільнений 05.02.2008 року по відбуттю строку покарання.

Через нетривалий час ОСОБА_3 знову вчинив умисний корисливий злочин та був засуджений 06.03.2009 року вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі.

Через невеликий проміжок часу ОСОБА_3 знову вчинив умисний злочин та був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Однак, ОСОБА_3 через нетривалий строк, в період іспитового строку знову вчинив умисний злочин та 16.05.2012 року був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, із врахуванням ст. 71 КК України, на 5 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 07.11.2013 на підставі ст. 84 КК України.

Через деякий час ОСОБА_3 знову вчинив умисний злочин та 20.11.2019 року був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Тобто, незважаючи на звільнення із місць позбавлення волі, ОСОБА_3 , знову вчиняв умисні злочини. Вказане, на думку суду, з урахуванням пояснень засудженого під час судового розгляду, є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки, впертого небажання стати на шлях виправлення.

Також в судовому засіданні достименно встановлено, що під час всього строку відбування покарання ОСОБА_3 працював лише 4 місяці та в подальшому був звільнений через невиконання виробітку та невиходи на роботу.

ОСОБА_3 не звертався до керівництва установи, де він відбуває покарання про його працевлаштування на іншу, більш легшу, роботу. Також останній не приймає особистої участі у роботі самодіяльних організацій, в організаціях виховних заходів, які проводяться в установі та у реалізації програми диференційованого виховного впливу засуджених.

Посилання засудженого на те що він став чемним, 4 місяці працював, має дружину та сина, якого хоче повести до школи, відтуття частини строку покарання, яка дає підстави для умовно дострокового звільнення, не свідчать про виправлення засудженого.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, засуджений жодним чином не довів, що він сумлінною поведінкою та ставлення до праці став на шлях виправлення.

Слід зазначити, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання. Матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_8