Справа № 473/1567/23
Номер провадження1-кп/473/199/2023
ВИРОК

іменем України

"22" травня 2023 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000111 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Доманівка Миколаївської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, одружений, має малолітню дитину, працює дробильником ТОВ «Корпорація бузькі кар`єри», зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:

22.03.1996 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.86, ч.2 ст.140, 42, 44, 43 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 04.09.1998 року був звільнений від відбування покарання по амністії;

28.02.2000 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 14.08.2002 року був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, не відбутий строк 3 місяці 17 днів;

18.07.2003 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.188, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 6 років 2 місяців позбавлення волі, 07.12.2007 року був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 6 місяців;

21.07.2011 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

25.07.2012 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, 06.11.2014 року був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, не відбутий строк 9 місяців 25 днів;

17.12.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.289, 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 дня позбавлення волі з конфіскацією майна, 07.02.2019 року був звільнений по закінченню строку відбування покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2023 року близько 19-20 год. ОСОБА_4 прибув за адресою АДРЕСА_3 . Перебуваючи за вказаною адресою у ОСОБА_4 виник умисел на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом «Honda Benly 50» номер рами НОМЕР_1 без державного реєстраційного номеру, що на праві власності належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, перелізши через паркан, ОСОБА_4 потрапив на територію домоволодіння, де переконавшись, що за його злочинним діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, не завівши двигун мопеда, викотив його за ворота домоволодіння та покотив з місця вчинення кримінального правопорушення, таким чином повторно незаконно заволодівши ним, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальний шкоду на суму 37056 грн.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав пред`явлене йому обвинувачення в повному обсязі та пояснив, що 07 лютого 2023 року близько 19 год. він прибув в смт.Олександрівка до чоловіка, який продає запчастини. Назву вулиці він не знає, що там мешкає цей чоловік йому підтвердила якась жінка. Хвіртка до подвір`я була зачинена. Тому він перестрибнув через огорожу. Стукав у вікно, проте ніхто не вийшов. Він відчинив ворота та викотив мопед. Дружина просила його цього не робити, проте він її не послухав. Мопед був у неробочому стані, він його відкотив до с.Прибужжя, де сховав в сараї покинутої хати. Коли наступного дня до нього прибули працівники поліції, він відразу видав мопед. Зазначив, що коли усвідомив, що саме накоїв, то хотів повернути мопед, підкинувши його господарю, проте не встиг цього зробити. Просив суворо не карати, оскільки зараз має родину, маленьку дитину, постійне місце роботи, чого раніше ніколи не мав через свої судимості. Просив не направляти в місця позбавлення волі. Зазначив, що намагався відшкодувати потерпілому якусь моральну шкоду, пропонував гроші, проте той не захотів брати грошей та сказав, що Бог їх розсудить.

22 травня 2023 року між прокурором ОСОБА_3 , якому згідно із ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, згідно із якою обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Цією угодою визначено покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України передбачено звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладанням обов`язків, які визначені ст.76 КК України. Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження у відповідності до ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні учасники угоди про визнання винуватості просили суд затвердити угоду на визначених в ній умовах.

Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди, оскільки частиною 3 ст.474 КПК України визначено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, вчинених проти власності.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, - встановлено не було.

Посилання на рецидив злочину в обвинувальному акті, який затверджено прокурором, не може бути враховане судом як обтяжуюча відповідальність обставина з огляду на наступне.

Відповідно до ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимості за умисний злочин.

Як вбачається з положень ч.4 ст.67 КК України та п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно повторність, яка передбачена у статті чи частини статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Щодо даних про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав, раніше судимий та має непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності; проте не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; поліцією охарактеризований негативно, має роботу, має на утриманні родину, де утримується троє неповнолітніх дітей, з яких одна дитина є його малолітньою донькою ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання та за колишнім місцем роботи, є батьком багатодітної родини, про що надав копію відповідного посвідчення та згідно із актом обстеження умови проживання родині - добрі, його міцні соціальні зв`язки, що виникли у нього після того як в останнє був засуджений та відбував покарання у вигляді наявності сім`ї, дитини, роботи, що вказує на позитивні заміни в його особистості.

При цьому суд враховує, що відповідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, в тому числі й за наявності потерпілих, які надають свою письмову згоду прокурору на укладення такої угоди. Потерпілий надав прокурору письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_7 .

Судом при вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 було роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку, окрім випадків, визначених ч.4 ст.394 КПК України, а для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_7 розуміє свої права, визначені ч.4 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, пояснив, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші наслідки, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Судом встановлено, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах та в присутності захисника обвинуваченого, участь якого є обов`язковою з огляду на вимоги п.9 ч.1 ст.52 КПК України.

Розмір та вид покарання, який визначено в угоді про визнання винуватості від 22 травня 2023 року, - відповідає санкції ч.2 ст.289 України.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 22 травня 2023 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 та призначити останньому покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно із пред`явленим прокурором обвинуваченням, що міститься у затвердженому ним обвинувальному акті, - шкоду у розмірі 37056 грн., спричинену потерпілому ОСОБА_6 , відшкодовано в повному обсязі. На це також вказують покази обвинуваченого. Цивільний позов потерпілим пред`явлено не було.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути витрати за проведення експертизи.

Речові докази в провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 травня 2023 року між прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 400 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1