Справа № 577/4830/23
Провадження № 1-кп/577/427/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше судимого 04.05.2023 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 126-1 КК України до 180 год. громадських робіт.
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,
ОСОБА_4 04.05.2023 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України до 180 годин громадських робіт. ОСОБА_4 10.07.2023 року роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт, відібрана підписка про ознайомлення з покаранням, роз`яснена кримінальна відповідальність за ухилення від громадських робіт, передбачена ч. 2 ст. 389 КК України та 10.07.2023 року направлено на відбуття покарання у виді 180 годин громадських робіт до КП «Муніципалітет» з 12.07.2023 року. Наказом КП «Муніципалітет» № 108-квід 11.07.2023 року ОСОБА_4 прийнято для відбування громадських робіт з 12.07.2023 року. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_4 роз`яснено порядок відбуття покарання та повідомлено про відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, останній ухилився від відбуття покарання та не з`явився для відбуття громадських робіт, не маючи поважних на те причин. Так, ОСОБА_4 в порушення обов`язків, визначених ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України у липні-серпні 2023 не виходив на громадські роботи без поважних причин, у зв`язку з чим до Конотопського РВ філії Державної установи «Центр пробації» з КП «Муніципалітет» надійшло повідомлення щодо засудженого до громадських робіт ОСОБА_4 , згідно якого він 12.07.2023 року, 13.07.2023 року, 14.07.2023 року, 17.07.2023 року, 18.07.2023 року, 19.07.2023 року, 20.07.2023 року, 21.07.2023 року, 24.07.2023 року, 25.07.2023 року, 26.07.2023 року, 27.07.2023 року, 28.07.2023 року, 31.07.2023 року не відбував громадські роботи, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України є ухиленням від відбування громадських робіт. ОСОБА_4 22.08.2023 року винесено письмове попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт без поважних причин. У поясненні, наданому до Конотопського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, засуджений вказав, що він не відбував покарання у вказані дні, без поважних на те причин, оскільки в ці дні перебував в м. Харків, займався своїми справами. Крім того, ОСОБА_4 на порушення обов`язків, визначених ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу України у серпні 2023 року не виходив знову на громадські роботи без поважних причин, про що зазначено у табелі виходу на роботи у серпні 2023 року засудженого до громадських робіт ОСОБА_4 , згідно якого він 01.08.2023 року, 02.08.2023 року, 03.08.2023 року, 04.08.2023 року, 07.08.2023 року, 08.08.2023 року, 09.08.2023 року, 10.08.2023 року, 11.08.2023 року, 14.08.2023 року, 15.08.2023 року, 16.08.2023 року та 17.08.2023 року громадські роботи не відбував, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України є ухиленням від відбування громадських робіт.
ОСОБА_4 із 180 год. громадських робіт визначених йому для відпрацювання у КП «Муніципалітет», не відпрацював жодної години покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав і показав, що він засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2023 року за ст. 126-1 КК України до 180 годин громадських робіт. 10.07.2023 року йому роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт, відібрана підписка про ознайомлення з покаранням, роз`яснена кримінальна відповідальність за ухилення від громадських робіт, передбачена ч. 2 ст. 389 КК України, та 10.07.2023 року направлено на відбуття покарання у виді 180 годин громадських робіт до КП «Муніципалітет» з 12.07.2023 року. Однак, він взагалі не відбував громадські роботи. Щиро кається у скоєному.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи всі ці обставини, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та розкаянні та приймає до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, виходячи з принципів індивідуалізації і співмірності заходів примусу характеру вчинених дій, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді арешту.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані щодо судових витрат та речових доказів відсутні.
Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не заявлялося.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 389 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 травня 2023 року - 160 годин громадських робіт, що у відповідності зі ст. 72 КК України відповідає 20 дням арешту і остаточно призначити покарання - 1 місяць 20 днів арешту.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1