ВИРОК

Іменем України

11.09.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000294 від 20.11.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, солдата, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , раніше не судженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

18.05.2020 року солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах особливого періоду та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до моменту добровільної явки, а саме 28.06.2023 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що за адресою: м. Львів вул. М. Кривоноса, 6, чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснив необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), дані про особу обвинуваченого: раніше не судимий; має постійне місце проживання,; за місцем реєстрації скарг від жителів села не надходило; звертався амбулаторно за медичною допомогою до приймального відділення Військово-медичного клінічного центру Західного регіону 28.01.2020 року, а з 01.01.2020 року по 02.10.2020 року на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебував, військово-лікарською комісією Військово-медичного клінічного центру Західного регіону не оглядався; на обліку з приводу наявності психічного захворювання та на предмет вживання алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у лікаря-психіатра КНП «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» Знам`янської міської ради не перебуває; у КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарняна Кіровоградської обласної ради» на диспансерному обліку не перебуває та за медичною допомогою не звертався; у КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на обласному наркологічному диспансері на обліку не значиться, за допомогою не звертався, лікарем не оглядався; думку прокурора; обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття та у відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статі за який кваліфіковано кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі. Однак суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків на підставі ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374,376 КПК України -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1