ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4097/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/194/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну останньому запобіжного заходу відмовлено. Клопотання прокурора задоволено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , до 03 серпня 2023 року до 23 год. 59 хв.

Суд мотивував своє рішення тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим, а тому тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

В апеляційних скаргах:

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 червня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу.

Свої вимоги мотивує тим, що усі свої доводи про наявність ризиків, передбачених у ст. 177 KПK України, прокурор обґрунтовував виключно твердженнями, які не підтверджені доказами.

Захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, належним чином виконує вимоги запобіжних заходів, позитивно характеризується, завдана шкода злочином мінамальна, а злочин не є насильницьким. Кримінальне провадження розглядається тривалий час, розмір застави є високим.

Також вказує, що судом першої інстанції не було враховано практику ЄСПЛ.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 червня 2023 року скасувати та застосувати до нього домашній арешт.

Свої вимоги мотивує тим, що жодних доказів про існування ризиків, які зазначені прокурором у його клопотанні немає.

Обвинувачений вважає, якщо вони і існували то з плином часу зменшились, оскільки слідчі і розшукові дії, пов`язані із зібранням доказів, а це - обшуки, допити свідків, отримання речових доказів виконані.

Також звертає увагу на те, що за період як досудового так і судового розгляду він не вживав заходів будь-якого впливу на свідків та потерпілих і жодного разу не спілкувався з ними, а також відсутністю у нього підстав на переховування, оскільки має поважний вік 64 роки, постійне місце проживання, стан здоров`я (витяг з амбулаторної картки в справі), а докази прокурора це - покази двох свідків, які є працівниками поліції, і відповідно до ст.65 КПК України являються юридичними особами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги з наведених у них підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг і вважає ухвалу законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0002057 від 29.12.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України, а саме за фактом вчинення 29 грудня 2022 року - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було застосовано під час досудового розслідування цього кримінального провадження, а в подальшому він був продовжений до 10.06.2023 року.

Однак, до закінчення продовженого строку судове провадження завершити не вдалося і ухвалою від 05 червня 2023 року суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 03 серпня 2023 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні обставини, які би вказували на зменшення чи припинення на даний час ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при застосуванні відносно ОСОБА_7 цього запобіжного заходу.

При цьому, як видно зі змісту ухвали суду, було враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому усвідомлюючи міру покарання за цей злочин, він може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, а також вчинити інші злочини, так як ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, відсутність відомостей про наявність у нього утриманців, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків. Крім того, суд врахував, що потерпілою в цьому провадженні є особа похилого віку.

Наведені обставини в сукупності підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів, продовжують існувати і їх вагомість не зменшились, а тому на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який. На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, в даному конкретному випадку переважає принцип поваги до особистої свободи.

Твердження апелянтів про відсутність загрози його переховування, так як він є особою похилого віку, наявність постійного місця проживання та стану здоров`я колегія суддів вважає непереконливими, оскільки судом першої інстанції щодо цього було правильно оцінено відомості про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, востаннє у 2020 році до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, та маючи за які не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на даний час знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, а тому такі доводи апелянтів не є безумовною підставою для відмови у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, в даному конкретному випадку переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою.

Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.404,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 червня 2023 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді