КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 15.06.2023 застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який визначено обчислювати з 18 год. 10 хв. 15.06.2023.

ОСОБА_8 взято під варту в залі суду.

Встановлено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 закінчується о 18 год. 10 хв. 13.08.2023.

Цією ж ухвалою визначено заставу підозрюваному ОСОБА_8 у межах 2751 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 7 383 684 грн., та зобов`язано його, у разі внесення застави, прибувати до слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, прокурора, суду в залежності від стадії розслідування кримінального провадження за _____________________________________________________________________________

Справа № 357/7024/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4134/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

першою вимогою; не відлучатися із міста Біла Церква, Київської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; уникати спілкування із свідками обвинувачення, потерпілими, іншими підозрюваними, експертами, спеціалістами, а також з особами, які брали участь в якості понятих у цьому ж кримінальному провадженні, окрім як в ході проведення слідчих процесуальних дій та/або судового провадження; носити електронний засіб контролю.

Визначено утримувати підозрюваного ОСОБА_8 в ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника та підозрюваного про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із його триманням під вартою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час за адресою його реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , із забороною покидати місце проживання у період з 23 год. 00 хв. до 06год. 00 хв. наступного дня.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, підозрюваний зазначав, що слідчим суддею необґрунтовано застосовано найсуворіший запобіжний захід, із визначенням розміру застави, який є неспіврозмірним заявленими ризиками і завідомо непомірний для нього.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що у доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні докази наявності ризиків, а посилання на їх наявність сформульовані без належного обґрунтування.

Органом досудового розслідування не доведено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень.

На переконання апелянта, формулювання підозри свідчить про помилкову кваліфікацію кримінальних правопорушень.

Зокрема, органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не визначено роль ріелторів, державних реєстраторів, нотаріусів, інженерів-землевпорядників, службових осіб ТОВ «Землевпорядне агентство», відповідальних за оформлення технічної документації із землеустрою, присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, оформлення документів на право власності та інших дій, необхідних для досягнення його інтересів. Зазначені особи, за версією сторони обвинувачення, мали б бути введені в обману, як особисто підозрюваним так і наданими ними документами. При цьому документи, на які вказує слідчий, містять абсурдні дані про юридичні факти, які не могли існувати.

У повідомленні про підозру не вказано, які дії ним вчинялися для введення в оману хоча б однієї особи.

Стороною обвинувачення за майже два роки проведення досудового розслідування не встановлено, за яких саме обставин отримано підробленні державні акти на земельні ділянки та не підтверджено самого існування таких державних актів.

Апелянт звертав увагу на безпідставність посилань органу досудового розслідування на протоколи допитів державних реєстраторів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які реєстрували право приватної власності на земельні ділянки, та які нібито повідомили, що ОСОБА_8 особисто звернувся для проведення державної реєстрації, оскільки, як убачається із зазначених протоколів допиту, свідки вказували на те, що ОСОБА_8 їм не відомий.

Підозрюваний пояснював, що діями, спрямованими на оформлення права власності на земельні ділянки за належним йому підприємством ТОВ «БЦ Ріелті», займалися інші особи, які мали для того спеціальні знання та зв`язки із тими самими свідками - службовими особами, а також особистий матеріальний інтерес. Він в усій цій схемі був вигодонабувачем, який нікого в оману не вводив, а заохочував матеріально. При чому, робив це не особисто, а через третіх осіб, які йому запропонували оформити право власності на земельні ділянки, а тому дане кримінальне правопорушення не має кваліфікуватися як шахрайство.

Оскаржувана ухвала не містить посилання на обставини, які підтверджують існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Слідчим суддею не розглянуто можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею при визначенні розміру застави не досліджувався майновий та сімейний стан підозрюваного, а також не наведено обставин винятковості прийняття рішення про визначення застави саме у такому розмірі.

Розмір застави збігається із розміром матеріальної шкоди у даному кримінальному провадженні, однак слідчим суддею не взято до уваги те, що предметом кримінального правопорушення є нерухоме майно, яке вибуло з власності держави у незаконний спосіб, а тому відсутні перепони вилучити його на підставі судового рішення навіть у добросовісного набувача.

26.06.2023 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на зазначену ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга, в якій він просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час за адресою його реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , із забороною покидати місце проживання у період з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

В апеляційній скарзі захисник виклав аналогічні доводи до апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 , а також вказував на те, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали не підтверджують факт вчинення будь-якого кримінального правопорушення.

Зокрема, обставини заявленого кримінального правопорушення відбулися з жовтня 2019 року по березень 2020 року, а слідчим відкрито кримінальне провадження лише 25.06.2021. При цьому у повідомленні про підозру відсутні відомості про осіб, без участі яких вчинення даного кримінального правопорушення не стало б можливим.

Органом досудового розслідування не надано документів на підтвердження права власності Фурсівської сільської ради на земельні ділянки.

Зокрема, як убачається із листа Фурсівської сільської ради №397/02-14 від 18.04.2023, земельні ділянки, якими нібито заволодів ОСОБА_8 , перейшли до комунальної власності Фурсівської територіальної громади з 01.07.2021, а відповідно листа Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква Міністерства оборони №888 від 14.04.2023, вказані земельні ділянки належать Міністерству оборони України. Зазначені листи перебували в розпорядженні слідства та з невідомих причин не надавався слідчому судді.

Слідчим суддею не встановлено, чи взагалі завдана шкода в даному кримінальному провадженні та в якому розмірі.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовано лише тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2019 та 2021 років народження та дружину, яка не працює, оскільки доглядає за дітьми, його матеріальне становище в межах статистичної норми, є учасником бойових дій, а також те, що підозрюваний пов`язаний з нашою державою, громадянством, місцем постійного проживання та воєнним станом, через який не може покинути країну.

Крім того, ОСОБА_8 , знаючи про тяжкість покарання за кримінальні правопорушення, які йому інкримінуються, маючи час та можливість безперешкодно зникнути, 15.06.2023, тобто через 2 доби після вручення клопотання слідчого, добровільно, без судового виклику, з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу.

Органом досудового розслідування не надано доказів можливості підозрюваного знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою зміни ними показань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який, приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 25.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

13.06.2023 о 11 год. 18 хв. ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України; у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, у великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 190 КК України; у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України; у вчиненні правочину з іншим майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів (в редакції Закону № 430-IV від 16.01.2003, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2258-VI від 18.05.2010, № 4025-VI від 15.11.2011, № 1702-VIІ від 14.10.2014, № 770-VIІІ від 10.11.2015), з правою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 209 КК України; у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, вчиненому повторно (в редакції Закону №316 ІХ від 06.12.2019), з правою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 209 КК України; у використанні завідомо підробленого документа, з правою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 358 КК України.

13.06.2023 старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Білоцерківського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначення застави у межах 2751 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 7 383 684 грн., та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2023 застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який визначено обчислювати з 18 год. 10 хв. 15.06.2023.

ОСОБА_8 взято під варту в залі суду.

Встановлено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 закінчується о 18 годині 10 хвилин 13.08.2023.

Цією ж ухвалою визначено заставу ОСОБА_8 у межах 2751 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 7 383 684 грн., та зобов`язано його, у разі внесення застави, прибувати до слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, прокурора, суду в залежності від стадії розслідування кримінального провадження за першою вимогою; не відлучатися із міста Біла Церква, Київської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; уникати спілкування із свідками обвинувачення, потерпілими, іншими підозрюваними, експертами, спеціалістами, а також з особами, які брали участь в якості понятих у цьому ж кримінальному провадженні, окрім як в ході проведення слідчих процесуальних дій та/або судового провадження; носити електронний засіб контролю.

Визначено утримувати підозрюваного ОСОБА_8 в ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні,

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 209 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, загальну суму майнової шкоди, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах 2751 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 7 383 684 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 209 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційних скарг щодо помилкової кваліфікації кримінальних правопорушень, суперечливість між показаннями державних реєстраторів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обставинами, викладеними у повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а також про те, що органом досудового розслідування не встановлено роль ріелторів, державних реєстраторів, нотаріусів, інженерів-землевпорядників, службових осіб ТОВ «Землевпорядне агентство», відповідальних за оформлення технічної документації із землеустрою, присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, оформлення документів на право власності та інших дій, необхідних для досягнення його інтересів, та не надано документів на підтвердження права власності Фурсівської сільської ради на спірні земельні ділянки, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання підозрюваного та його захисника на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини інкримінованих злочинів, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вірогідність настання якого, поряд із ризиками можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є досить високою.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2019 та 2021 років народження та дружину, є учасником бойових дій, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 , знаючи про тяжкість покарання за кримінальні правопорушення, які йому інкримінуються, через 2 доби після вручення клопотання слідчого, добровільно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Доводи апеляційних скарг про те, що підозрюваний позбавлений можливості виїхати за межі України у зв`язку із введеним воєнним станом, не свідчать про відсутність у ОСОБА_8 можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду на території України.

Твердження апелянтів про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірний для ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, розміру шкоди, заподіяння якої інкриміновано ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що застава у межах 2751 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 7 383 684 грн., є такою, що достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукатиме до їх виконання належним чином.

Доводи апеляційних скарг про відсутність обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 15 червня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3