ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2622/23 Справа № 210/2882/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 05 серпня 2023 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000158 від 15.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 серпня 2023 року включно. Ухвалою Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2023 року уточнено ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року в частині дати, до якої продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 07 червня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід ОСОБА_7 . В обґрунтування вказує, що повний та скорочений текс ухвали нею був отриманий лише 28.06.2023 року, а доводи, на які посилається суд під час продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 , їй не були відомі.

Вважає, що прокурор формально навів дані, що вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому дій, а також необхідності його тримання під вартою, не обґрунтував наявність ризиків у клопотанні про продовження йому запобіжного заходу. Звертає увагу суду, що у клопотанні прокурора міститься ряд неточностей та інформація, яка на день складання клопотання не була дійсною. Просить врахувати, що ОСОБА_7 фактично має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, наявність постійного місця проживання, стабільного матеріального забезпечення у вигляді заробітної плати, що не були враховані судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою її підзахисному ОСОБА_7 . Вважає, що суд не навів належних аргументів на користь того, що застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу може не забезпечити його належну процесуальну поведінку. Звертає увагу, що оскаржена ухвала суду першої інстанції містить неточності щодо прізвища обвинуваченого в описовій частині.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В рамках розгляду даної апеляційної скарги учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участі до суду не надійшло, а отже колегія суддів вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України закріплено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 07 червня 2023 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд 1-ї інстанції прийняв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується в скоєні особливо тяжкого злочину, не працює, не має постійного джерела доходу, в провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за скоєння корисливого злочину, а отже зазначені обставини вважав такими, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від суду, незаконно здійснити психологічний або інший вплив на потерпілого, свідків, вчинити інший злочин, міцність соціальних зв`язків, а також, що до спливу терміну запобіжного заходу винести вирок суд у справі не зможе, а обставини, що явилися підставою для взяття ОСОБА_7 під варту на даний час не змінилися. Суд прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, тому вважав необхідним продовжити останньому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.08.2023 року включно.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження обвинувачення є достатньо обґрунтованим для продовження застосованого запобіжного заходу, а достовірність отриманих відомостей має бути предметом перевірки у межах судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не було надано доказів, які свідчать про обгрунтованість подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Наявність неточностей та інформації, яка на день складання клопотання не була дійсною, колегія суддів не вважає вагомою, оскільки таке питання було предметом розгляду в суді 1-ї інстанції за участі прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, суд 1-ї інстанції правильно прийшов до висновку і про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не зменшився, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а врахував наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також положення статті 178 КПК України, з якої слідує, що і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його доведеності вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обставиною, що враховується при обранні запобіжного заходу. Тому доводи сторони захисту в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Крім того, застосування домашнього арешту в період військового стану є недоречним з огляду на задіяння підрозділів поліції в операції з оборони України.

Як вбачається з матеріалів, наданих судом 1-ї інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього засобів для існування, тобто вказує на продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення. Стороною захисту будь-яких доказів на підтвердження чи спростування таких обставин суду надано не було.

Ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків та потерпілого в рамках даного кримінального провадження, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, залишається сталим, адже свідки та потерпілий не були допитані судом безпосередньо, оскільки справа не призначена до судового розгляду, попередній розгляд справи відкладено за клопотанням адвоката ОСОБА_6 , тож обвинувачений може впливати на вищевказаних учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів під час судового розгляду.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Із оскарженої ухвали суду 1-ї інстанції вбачається, що при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 було з поміж іншого враховано міцні соціальні зв`язки та особу обвинуваченого. Доводи апеляційної скарги щодо наявності таких соціальних зв`язків та постійного місця проживання, не стали підставою, яка зупинила обвинуваченого від ймовірних протиправних дій, в яких він обвинувачується, а тому і не буде стримуючим засобом і наразі. Отже, доводи апеляційної скарги в частині не врахування таких фактів при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , є неспроможними.

Стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо наявності позитивних характеристик та стабільного матеріального забезпечення у вигляді заробітної плати, що не були враховані судом 1-ї інстанції, тому такі обставини не можуть бути предметом розгляду при апеляційному розгляді.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо наявності неточностей у прізвищі обвинуваченого в описовій частині оскарженої ухвали, оскільки такі можуть бути виправлені судом 1-ї інстанції самостійно в порядку ст. 379 КПК України.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи особу обвинуваченого, приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Отже, рішення місцевого суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено із належним додержанням приписів ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, істотних порушень судом апеляційної інстанції встановлено не було.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , відмовити.

Залишити без змін ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 05 серпня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3