Справа № 276/725/23
Провадження по справі 1-кс/276/125/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000113 від 26.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянин України, не одруженого, не є особою з інвалідністю, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2ст. 27, ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором Коростишівської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26.04.2023 близько 15 год 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 . У цей день, час та місці, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, у ході якого в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , тобто в умисному вбивстві останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_9 , та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , у вказаний день, час та місці, за допомогою сили рук стиснув горло ОСОБА_9 , висловлюючи погрози на адресу потерпілого про позбавлення його життя, та після цього умисно, наніс в голову останнього два удари кулаками своїх рук, від яких ОСОБА_9 частково втратив свідомість.

У подальшому, ОСОБА_9 , з метою захисту свого життя та здоров`я, забіг до спальної кімнати свого будинку по АДРЕСА_2 , про те, ОСОБА_6 переслідуючи його, зайшов до даної кімнати будинку, продовжуючи свій злочинний умисел спричинити вбивство останнього, наніс численні удари кулаками рук в голову ОСОБА_9 , від отримання яких останній втратив рівновагу та впав на підлогу. Не припиняючи своєї злочинної діяльності, ОСОБА_6 за допомогою металевої пательні, яку останній знайшов в середині цього будинку, діючи зі значною силою прикладення, наніс один удар по голові ОСОБА_9 .

У послідуючому, в цей момент до середини спальної кімнати житлового будинку по АДРЕСА_2 зайшла ОСОБА_10 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в якої в цей момент виник раптовий умисел, без попередньої змови із ОСОБА_6 , направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , тобто в умисному вбивстві останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, час та місці, ОСОБА_10 за допомогою мотошолому, діючи зі значною силою прикладення нанесла один удар по голові ОСОБА_9 .

У послідуючому, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, витягнув на подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , який втратив свідомість, та ОСОБА_10 за допомогою мотошолому, діючи зі значною силою прикладення, нанесла три удари по голові ОСОБА_9 .

Від отриманих ударів від ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у ОСОБА_9 утворились тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани нижньої губи, двобічна переорбітальна гематома, забій грудної клітки, множинні садна обличчя, грудної клітки, та пересвідчившись, що ОСОБА_9 знаходиться без свідомості, думаючи, що він помер, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 залишили останнього.

В цей час на подвір`я вказаного домоволодіння зайшла мати потерпілого ОСОБА_11 та почала відтягувати ОСОБА_10 від ОСОБА_9 , таким чином з причин, що не залежать від волі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вони не змогли вчинити всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочинного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_9 .

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в умисних діях, які виразились у незакінченому замаху на умисне вбивство, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 115 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_6 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду є те, що останній ніде офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, характеризується в сільській громаді з негативної сторони, міцних соціальних зв`язків не має, за вчинення вказаного кримінального правопорушення йому загрожує реальне покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Крім того, слідчий зазначає, що підозрюваний матиме реальну можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив, що ОСОБА_6 погрожував йому вбивством та він боїться, що підозрюваний перебуваючи на волі може вбити потерпілого та його сім`ю, а також показаннями ОСОБА_11 , яка зазначила, що вона боїться ОСОБА_6 так як він веде неадекватний спосіб життя і може в любу хвилину спричинити смерть їй та членам її сім`ї. Доказом існування ризику того, що ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, підозрюваний офіційно ніде не працює, що дає підстави вважати, що єдиним джерелом доходів останнього є зайняття злочинною діяльністю.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому. Прокурор додатково зазначив, що підозра є обгрунтованою та підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, звернув увагу на заподіяння потерпілому численних ударів у життєво важливий орган голову, у тому числі із застосуванням твердих предметів; протиправні дії підозрюваного припинені лише внаслідок появи родичів потерпілого, які зупинили подальше нанесення йому тілесних ушкоджень.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що вину у пред`явленій підозрі не визнає, оскільки не мав наміру вбивати ОСОБА_9 , наніс тільки 2 удари так як потерпілий спалив його автомобіль, потім витягнув його на вулицю та відливав водою, а його цивільна дружина викликала швидку допомогу та вони чекали поліцію. Зазначив, що зареєстрований у м. Кагарлик Київської області, проте з вересня 2022 року проживає у с. Торчин Житомирського району зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , працює водієм у м. Києві, проте підтверджуючих документів не має, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як не збирається нікуди втікати.

Захисник ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав що цей запобіжний захід є надто суворим, підозра не обгрунтована, зокрема не викладено мотиви вчинення кримінального правопорушення та не відповідає фактичним обставинам справи. Також, захисник зазначив, що ризики не доведені, зокрема, підозрюваний має постійне місце проживання, у нього міцні соціальні зв`язки, так як проживає зі співмешканкою, а тому просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000113 від 26.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У ході розслідування 27.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Факт можливої причетності ОСОБА_6 до злочину, вчинення якого йому інкримінуються, підтверджується сукупністю доданих до клопотання доказів, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема: рапортом оперативного чергового ВП №4 про надходження повідомлень від різних осіб про вбивство, спричинення тілесних ушкоджень в с. Краївщина потерпілому ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 26.04.2023 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 27.04.2023; висновком СМЕ №669 про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.04.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.04.2023; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 27.04.2023; довідкою КНП «Хорошівська лікарня» від 26.04.2023 про встановлення діагнозу ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 27.04.2023.

Однак, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, а тому відхиляє доводи захисника про необгрунтованість підозри ОСОБА_6 та не відповідність її фактичним обставинам справи.

Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років (з урахуванням вимог ч.3 ст. 68 КК України) та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема відсутності у підозрюваного постійного місця роботи і стабільного доходу, власної сім`ї та утриманців. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, згідно яких останній зловживає спиртними напоями, вчиняв неодноразові бійки із мешканцями села Топорище, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є вчинене підозрюваним посягання на життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки вони проживають на території однієї ОТГ в населених пунктах, що розташовані неподалік, знайомі один з одним, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні. При цьому про підвищений ризик впливу підозрюваного на свідків свідчить і той факт, що згідно показів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_6 має неадекватну поведінку, погрожував потерпілому вбивством та вони бояться за своє життя і життя членів своєї родини.

Також, суд відповідно до статті 178 КПК України, враховує ту обставину, що ОСОБА_6 хоч і має погашену судимість, проте раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливого злочину із застосуванням насильства, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, та вказане додатково свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу, через те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає із співмешканкою ОСОБА_16 , оскільки вказані обставини не спростовують наведені прокурором ризики та не стримали підозрюваного від вчення умисних насильницьких дій, спрямованих на посягання на життя і здоров`я людини, що характеризується підвищеної суспільною небезпекою, а співмешканка також є підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні, що поряд із тяжкістю можливого покарання, свідчить про наявність підвищеного ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а такожнезаконно впливати на потерпілого і свідків у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує також початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000113, розпочатого лише 26.04.2023, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 Кримінального кодексу України, що відноситься до особливо тяжкого злочину, вчиненого проти життя і здоров`я особи.

Таким чином слідчий суддя вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , а також те, що злочин вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 діб з моменту затримання підозрюваного.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 17 годин 00 хвилин 25 червня 2023 року без визначення розміру застави.

Рахувати строк тримання під вартою з моменту затримання, тобто з 17:00 години 26.04.2023 року.

Строк дії ухвали встановити до 25 червня 2023 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 13 год 00 хв. 02.05.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1