ЄУН № 336/5337/23
пр. № 1-кп/336/824/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 червня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 186 ч. 4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Шевченківського районного суду надійшло кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 186 ч. 4 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, не працює, у зв?язку з чим наявний ризик переховування від суду, а також існує ризик незаконного впливу на потерпілих чи свідків.

Обвинувачений відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв?язку, про що суд сповістив працівник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», вказавши, що ОСОБА_6 на свій власний розсуд прийняв відповідне рішення та відмовився виходити з камери перебування.

Захисник заперечував проти заявленого клопотання щодо запобіжного заходу, вказуючи, що прокурором не доведено існування ризиків, на які наявні посилання у клопотанні.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора, вказуючи, що у неї є підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може вчиняти тиск на неповнолітнього свідка - сина потерпілої, або продовжити протиправну діяльність.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу без участі обвинуваченого, суд виходить з того, що участь обвинуваченого в судовому засіданні та у процесуальних діях, якою в цьому випадку є вирішення клопотання прокурора, є правом обвинуваченого, яким він в данному випадку розпорядився на свій власний розсуд, відмовившись брати участь в судовому засіданні.

При цьому право обвинуваченого на захист судом порушено не було, адже ОСОБА_6 був представлений захисником.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

По даній справі суд враховує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні двох тяжких злочинів, з 2012 року багаторазово судимий за скоєння різноманітних злочинів, що свідчить про системну протиправну спрямованість діяльності обвинуваченого, правовий нігілізм та ігнорування норм законів, документів на підтвердження у нього власного житла, офіційних джерел заробітку чи стійких соціальних зв?язків стороною захисту надано не було.

Підсумовуючи вищевказане, суд виходить з того, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні двох тяжких злочинів, при цьому він багаторазово судимий, у зв?язку з чим безумовно наявний ризик переховування від суду, впливу на свідків у кримінальному провадженні та скоєння нових злочинів.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, крім того, стороною захисту не надано суду доказів щодо можливості обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді, домашнього арешту, адже не надано документального підтвердження наявності у обвинуваченого житла на праві власності чи користування.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 331 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 186 ч. 4 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 серпня 2023 року включно.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу діє до 19 серпня 2023 року.

Визначити розмір застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі у 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

У разі внесення суми застави підозрюваним або іншою особою та надання документу, що це підтверджує, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладаються обов?язки:

прибувати за викликом суду;

не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Попередити заставодавця, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1