ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1092/23 Номер провадження 11-кп/814/2338/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Полтава

Суддя-доповідач Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 29 червня 2023 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено до узгодженого покарання за:

ч.1 ст.366 КК України - штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, на строк 1 рік;

ч.1 ст.309 КК України - штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом повного складання покарань призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, на строк 1 рік.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

На вирок свідок ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Іншими особами судове рішення місцевого суду не оскаржено.

Суддя-доповідач перевірив апеляційну скаргу на її відповідність вимогам КПК України та дійшов висновку про те, що необхідно відмовити у відкритті провадження за даною скаргою з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст.394 КПК України.

За змістом засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст.26 КПК України), а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, визначених КПК України (ч.3 ст.26 КПК України).

З огляду на вказані вище положення, приписами глави 35 КПК України закріплено можливість вирішення правового спору учасниками провадження через інстутут укладення угоди. При цьому, питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження не є предметом консенсуального узгодження сторін угоди про визнання винуватості.

Послідовно забезпечуючи реалізацію вимог засади диспозитивності, законодавець виділив в окремій нормі КПК України особливості апеляційного оскарження судових рішень на підставі угод, що передбачає звуження меж вимог, які можуть ставити в апеляційній скарзі суб`єкти оскарження (ст.394 КПК України).

Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч.2 ст.473 КПК України.

Так, ч.4 ст.394 КПК України унормовано, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

З матеріалів справи вбачається, що місцевим судом вирок ухвалено на підставі затвердження угоди про визнання ОСОБА_4 винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, у порядку ст.ст.474, 475 КПК України.

ОСОБА_3 , яка має процесуальний статус свідка в даному кримінальному провадженні, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене вище судове рішення в частині вирішення долі речових доказів та повернути їй вилучені в неї речові докази - 2 блокноти.

Таким чином, ОСОБА_3 оскаржила вирок на підставі угоди про визнання винуватості у зв`язку з помилковим, на її думку, вирішенням судом першої інстанції долі речових доказів, тобто виключно з підстав, з яких це судове рішення не може бути оскаржене ніким із учасників провадження відповідно до вимог ч.4 ст.394 КПК України, а тому у відкритті провадження за її апеляційною скаргою слід відмовити.

При цьому, суддя-доповідач роз`яснює, що питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, яке згідно зі ст.100 КПК України не було вирішене під час ухвалення вироку, може бути вирішене в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який неодноразово наголошував на неможливості оскарження вироку, ухваленого за результатами затвердження угоди про визнання винуватості, з підстав неправильного вирішення судом долі речових доказів (судові рішення касаційної інстанції від 23 червня 2023 року у справі № 370/239/23, 28 вересня 2020 року у справі №308/2389/20, 21 лютого 2019 року у справі №545/95/18).

Водночас слід зазначити, що 14 серпня 2023 року ОСОБА_3 подала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просила не розглядати її апеляційну скаргу, оскільки питання щодо повернення вилученого в неї майна вирішено.

Керуючись ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач апеляційного суду,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 04 липня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії особою, яка її оскаржує.

Суддя-доповідач ОСОБА_2