Справа №518/289/23
Провадження №1-кп/498/51/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000151 від 19.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

В провадженні Великомихайлівського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000151 від 19.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з утриманням його в Державній установі « Одеський слідчий ізолятор». Мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України. Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України, який відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, може бути продовжений на строк до 2 (двох) місяців. Встановлено, що ризики передбачені ч. 1 ст. ст. 177 КПК України під час судового розгляду обвинувального акту не зменшилися та продовжують існувати , що унеможливлює застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, 6 саме: 1) п.1 ч.1 ст. 177 КПК України враховуючи те, що Одеська область межує з Республікою Молдова та не признаною республікою Придністров`я в разі не застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, є реальні ризики того, що обвинувачений може здійснювати спроби переховуватися від органу досудового розслідування та суду на території іншої держави. 2) п.2 ч.1 ст. 177 КПК України враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним поводженням із вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими пристроями, досудовим розслідуванням вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження інших осіб причетних до незаконної діяльності групи, а також іншої вогнепальної зброї, бойових присів та вибухових пристроїв які, без передбаченого законом дозволу, можливо перебувають у заздалегідь обладнаній ОСОБА_4 , та іншими учасниками кримінального правопорушення схованці, яку останній може знищити або здійснити дії, спрямовані на створення інших схованок для незаконного зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин з метою їх подальшого збуту. 3) п.3 ч.1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків. Під час відкриття матеріалів згідно із ст. 290 КПК України обвинуваченому стали відомі анкетні дані свідків, які в в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом. Тобто продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності; 4) п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення шляхом спроби перенесення та переховування можливо наявної у нього та не виявленої досудовим розслідуванням вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин. При цьому, прошу суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, звертаючись з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ним на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст . 28, ч. 1 ст. 263 КК України, репутацію підозрюваного, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватиму вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти заявленого прокурором клопотання стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , оскільки ризики наведенні прокурором не доведені, та просив врахувати, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, так як все життя проживає за однією і тією ж адресою, постійно проживає з батьками, займався волонтерською діяльністю, є членом громадянського формування з охорони громадського порядку і державного кордону « Сектор економічної безпеки» з 15 квітня 2022 року, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується відповідними довідками. Крім того, надав суду 2 гарантійних листа, щодо гарантування офіційного працевлаштування ОСОБА_4 в майбутньому. Крім того, зазначив, що ОСІ не обладнане сховищем цивільної оборони. Також, зазначив, що у ОСОБА_4 хворі суглоби, та він не має змоги отримати медичну допомогу у умовах ОСІ, тому просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбаленням волі. У разі задоволення клопотання прокурора просить зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримали позицію захисника ОСОБА_5 .

Розглянувши підстави заявленого клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисників обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 21 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 20.05.2023 року з визначенням застави в сумі 198480, 00 грн.

Частина 4 статті 199 КПК України регламентує, що суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою про продовження обраного запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч. 1 ст.263 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, він офіційно не працевлаштований, обвинувачення ґрунтується, в тому числі, і на показаннях свідків, які безпосередньо ще не допитувалися судом, та їх анкетні дані відомі обвинуваченому. Крім того, суть висунутого обвинувачення ОСОБА_4 пов`язане з неодноразовим збутом боєприпасів та вогнепальної зброї , вчиненого організованою групою осіб, у якій ОСОБА_4 , відповідно до висунутого обвинувачення є організатором, що не може вказувати на те, що він діяв без умислу на вчинення протиправної діяльності з метою отримання прибутку від збуту боєприпасів та зброї.

Крім того, суд звертає увагу на що твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , про те, що у обвинуваченого ОСОБА_4 хворі суглоби, та він не має змоги отримати медичну допомогу у умовах ОСІ, не може прийняте до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного факту суду не було надано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та прокурором доведено, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування ризиків, особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Суд, не знаходить підстав для зменшення розміру застави визначеною ухвалою суду від 21 березня 2023 року.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, із можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 21 березня 2023 року.

На момент розгляду даного клопотання термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194-199, 369-372, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 05 листопада 2023 року включно, із можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 21 березня 2023 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захисникам.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п.1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1