КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0002632 стосовно -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Строкова, Переяслав-Хмельницького району, з вищою освітою, офіційно працевлаштованого у ТОВ «Віяр» на посаді крамкувальника меблевих заготівок, одруженого, має на утримані неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційною першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КK України, та призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 на початку грудня 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому місці вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме - посвідчення водія на своє ім`я.

Приблизно на початку грудня 2022 року, скориставшись всесвітньою мережею «Інтернет», знайшов оголошення про виготовлення посвідчення водія українського зразка. Після чого, за номером телефону, який був вказаний у оголошенні, зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка повідомила, що для виготовлення підробленого посвідчення водія необхідно надати персональні дані, а саме прізвище, ім`я, та по батькові, дату народження та особисту фотокартку ОСОБА_6 , які в подальшому буде використано для підробки посвідчення водія.

У подальшому, скориставшись всесвітньою мережею «Інтернет», у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі особисті персональні дані, а саме прізвище, ім`я, та по батькові, дату народження та особисту фотокартку з метою внесення вказаних даних до підробленого посвідчення водія.

Після цього, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, внесла особисті дані ОСОБА_6 до завідомо підробленого бланка посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.10.2013, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, користуючись послугами ТОВ «Нова пошта», надіслала ОСОБА_6 посилку з підробленим посвідченням водія серії НОМЕР_1 , яку останній отримав у відділенні ТОВ «Нова пошта» № 14 за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, буд. 23/25, 29-го грудня 2022 року.

Згідно з даними ЄДР МВС України Головного сервісного центру МВС посвідчення водія серії НОМЕР_1 видавалося на ім`я ОСОБА_6 , однак останній позбавлений права керування за вчинення адміністративного проступку, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, строком на три роки, і було вилучено органами поліції 11.11.2020.

Крім того, ОСОБА_6 , 29.12.2022 року близько 12 години 50 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, буд. 23/25, у приміщенні відділення № 14 ТОВ «Нова Пошта», після отримання посилки з підробленим посвідченням водія, відмовився розрахуватися за отриману посилку, після чого працівниками відділення № 14 ТОВ «Нова Пошта» було викликано наряд працівників Патрульної поліції. По прибуттю наряду Патрульної поліції до відділення № 14 ТОВ «Нова Пошта» за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, буд. 23/25, для з`ясування обставин було перевірено особу ОСОБА_6 .

На вимогу інспекторів патрульної поліції ОСОБА_6 пред`явив у якості документа, що посвідчує його особу, підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , достеменно знаючи, що даний документ підроблений.

На вказаний вирок перший заступник керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді 3 місяців арешту; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 місяця арешту. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 місяців арешті. В решті вирок залишити без змін. Також апелянт просить дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема щодо попереднього притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання суд повинен враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідні санкції статті Особливої частини КК України, а й ті норми загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри.

Вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, судом хоча і враховано, але не в повній мірі взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 вже засуджувався за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, а саме: 09.08.2022 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Маючи реальний досвід наслідків своєї протиправної поведінки, обвинувачений наполегливо прагне вести незаконний, асоціальний спосіб життя. Жодні застосовані державою санкції не призвели до бажаних результатів у виді формування належної соціальної поведінки та усвідомлення недопустимості порушення закону, а тому, у даному випадку, наявні вагомі підстави вважати, що особа обвинуваченого реально становить підвищену суспільну небезпеку вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того зазначає, що відповідно до ст. 66 КК України судом визнано обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття, проте розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Також вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, оскільки відсутні всі необхідні компоненти цього поняття. Зважаючи на викладене, прокурор вважає, що призначене судом першої інстанції покарання явно не відповідає вимогам та не забезпечить цілі визначені ст. 50, 65 КК України, та є таким, що через м`якість не відповідає дійсній тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що щиро покаявся у скоєному, штраф сплатив; дослідивши наявні в матеріалах справи дані, що характеризують особу обвинуваченого; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому ОСОБА_6 останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи в обґрунтування апеляційних вимог; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 02.02.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України разом з клопотанням про розгляд вказаного обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 381, 382 КПК України розглянув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у спрощеному провадженні та ухвалив обвинувальній вирок, яким визнав ОСОБА_6 винуватим у їх вчиненні та призначив покарання зач. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про відсутність в матеріалах кримінального провадження даних, які б підтверджували наявність такої пом"якшуючої покарання обставини, як щире каяття, а тому призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання всупереч вимогам ст. 50, 65 КК України не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, з урахуванням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно положень ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, дані про особу ОСОБА_8 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, працює, має реєстрацію та постійне місце проживання, де проживає з дружиною та має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро покаявся у скоєному, що суд обгрунтовано визнав обставиною, яка пом"якшує покарання, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив останньому покарання в межах санкцій ч.1 та ч. 4 ст. 358 КК України, яке на переконання колегії суддів є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обгрунтованих підстав та переконливих доводів для скасування вироку та призначення апеляційним судом обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання у виді арешту, прокурором в апеляційній скарзі не наведено і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обгрунтованим, призначене покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для його скасування та ухвалення апеляційним судом нового вироку, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 - залишити без адоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3