Справа № 183/5951/23
№ 1-кп/183/1499/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000502 від 06.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської обл., громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 р. за ч. 3 ст. 185 КК України. Призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку два роки. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 р. випробувальний термін за вказаним вироком скасований та засудженого направлено для відбування призначеного покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 05 квітня 2023 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився у мікрорайоні «Сонячний», який знаходиться вздовж р. Самари між вул. Кущівською та вул. Раї Підріз, де на землі біля кущів знайшов поліетиленовий пакет, у якому знаходились два металевих предмета округлої форми, зеленого кольору зовні схожі на споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати типу GHO-1 та RGD-5, які відносяться до категорії вибухових речовин, а також два металевих предмети зовні схожі на запали до ручних гранат, тупу AF-11 та УЗРГМ, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв.

Далі ОСОБА_4 , визначивши для себе вищевказані корпуси гранат, як вибухові речовини та запали до гранат, як вибухові пристрої, у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вказаних вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, 05 квітня 2023 року о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у мікрорайоні «Сонячний», який знаходиться вздовж р. Самари між вул. Кущівською та вул. Раї Підріз, підняв два металевих предмета округлої форми, зеленого кольору зовні схожі на споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати типу GHO-1 та RGD-5, які відноситься до категорії вибухових речовин, а також два металевих предмети зовні схожі на запали до ручних гранат, тупу AF-11 та УЗРГМ, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв, тим самим придбав вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вказані корпуси гранат та запали гранат у поліетиленовому пакеті, ОСОБА_4 переніс до свого тимчасового місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 , тим самим почав зберігати вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, 06 квітня 2023 року, знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , взяв споряджений корпус осколкової, наступальної, ручної гранати типу GНО-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, запал для ручної гранати тупу АF-11 без передбаченого законом дозволу безпосередньо при собі переніс їх до ділянки місцевості, у мікрорайоні «Сонячний», який знаходиться вздовж р. Самари між вул. Кущівською та вул. Раї Підріз.

06 квітня 2023 року слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області на ділянці місцевості розташованої на березі річки Самари, в 200 метрах від будинку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 під час огляду виявлено предмет який відповідно до висновку експертизи є корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати типу GHO-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, запал ручних гранат, тупу AF-11, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Далі, 06 квітня 2023 року в період часу з 14 години 04 хвилини до 14 години 21 хвилини в ході проведення обшуку за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено предмет, який відповідно до висновку експерта є спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної ручної гранати типу RGD-5, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, уніфікований модернізований запал ручних гранат, типу УЗРГМ промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

На цих підставах ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому судом визнається рецидив злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітнього сина, на обліку лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, офіційно не працює, судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд дійшов наступного.

Згідно зі змістом ст. 75 КК України застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження виправлення обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства.

Отже, ст. 75 КК України підкреслює важливість такої мети покарання як виправлення засудженого, тобто створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 р. у справі № 183/5917/19 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Призначене покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку два роки.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 р. випробувальний термін, встановлений ОСОБА_4 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 р., був скасований та засуджений був направлений для відбування призначеного покарання.

Як встановлено судом до ОСОБА_4 вже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання, але це звільнення не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

На цих підставах суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 р. у справі № 183/5917/19.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 14.02.2022 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 956 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість грн.).

Речові докази: предмет зовні схожий на корпус гранати зеленого кольору на якому маються маркування «GHO-1 RDX 02-22», металевий предмет зовні схожий на запал від гранати, металевий предмет зеленого кольору, який за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати із маркуванням «RGD-5 RDX 117-16», металевий предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на запал від гранати із маркуванням «УЗРГМ 28-68 386», змиви з металевого предмету, що схожий на корпус гранати із маркуванням «RGD-5 RDX 117-16» на марлевий тампон, змиви з металевого предмету, що схожий на запал від гранати із маркуванням «УЗРГМ 28-68 386» на марлевий тампон знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1