Справа № 221/3838/21
Провадження № 1-кп/204/1164/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000017 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_1 , який перебував на посаді номера обслуги першої гармати першого гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 14 березня 2020 року строком на 3 (три) роки, тобто до 14 березня 2023 року.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 46-РС від 14 березня 2020 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги першої гармати першого гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про 'борону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної, цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 58, 59, 110-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий бов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних 2ил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього прядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розклад занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

В порушення наведених вище вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у статутах Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти встановленого порядку несення військової служби - нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, вчиненому в умовах особливого періоду, крім військового стану, за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді номера обслуги першої гармати першого гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 58, 59, 110-1, 129, 130, 199,216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 17 грудня 2020 року у вечірній час точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, тобто в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин за місцем тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 .

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій умисел на нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, старший солдат ОСОБА_5 перебував поза межами тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , знаходячись за місцем реєстрації а саме: АДРЕСА_1 . При цьому, вільний час, який з`явився у старшого солдата ОСОБА_5 у зв`язку із ухиленням від виконання обов`язків з військової служби шляхом самовільного залишення місця служби, останній використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України.

15 червня 2021 року, солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил за адресою: Донецька обл., м. Волноваха, вул. Пушкіна, 13 та фактичного припинення вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щире каяття у вчиненому і повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив провести розгляд справи відповідно до ст.349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КК України, оскільки свідчення ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 4 ст. 407 КК України, а саме своїми умисними діями вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, раніше не судимого, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, не перебуваючого під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, який за місцем служби характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, а також його відношення до скоєного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд, беручи до уваги викладене, вважає, що вказані обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства при його звільненні від відбування покарання з випробуванням, згідно вимог ст. 75 КК України та з покладанням на нього виконання обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

В даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373-376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку - одного року - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого

ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1