КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0003371 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 04.12.2022 року приблизно о 13 год. 20 хв., заходячись у приміщенні торгівельної зали магазину «ЄВА» по вул. Драйзера, 8 в м. Києві, підійшов до полиць з товарами особистої гігієни, з яких взяв майно, яке належить ТОВ «РУШ», а саме: одну пляшку «шампунь та бальзам-ополіскувач «Хед&Шолдерс», вартістю 354,17 грн., та поклав до пакету, який мав при собі, після чого пройшов через касову зону магазину, не оплативши за товар, та вийшов з приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду в розмірі 354,17 грн.

Крім того, ОСОБА_7 15.12.2022 року приблизно о 13 год. 20 хв., заходячись у приміщенні торгівельної зали магазину «ЄВА» по вул. Драйзера, 8 в м. Києві, підійшов до полиць з товарами особистої гігієни, з яких взяв майно, що належить ТОВ «РУШ», а саме: одну пляшку шампуні «Хед&Шолдерс», вартістю 146,67 грн.; одну пляшку «шампунь та бальзам-ополіскувач «Хед&Шолдерс», вартістю 354,17 грн., всього товар загальною вартістю 500,84 грн., та поклав до пакету, який мав при собі, після чого пройшов через касову зону магазину, не оплативши за товар, та вийшов з приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду в розмірі 500,84 грн.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та правильності кваліфікації його дій, просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 1 рік.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що покарання призначене йому вироком суду першої інстанції є надто суворим та таким, що не відповідає принципу достатності покарання для виправлення особи.

Вказує, що призначене покарання за ч.4 ст. 185 КК України не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Призначаючи покарання, суд неналежним чином врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини в повному обсязі, його щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, а також те, що він має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину-інваліда, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Апелянт вважає, що суд мав можливість та законні підстави призначити менш суворе покарання в межах санкції статті, а саме у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, яке на його думку було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження №0003371 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, суд першої інстанції, на підставі ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 ніким з учасників судового провадження не заперечувались і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

За загальними засадами призначення покарання, визначеними у ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який за класифікацією злочинів, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, тобто із застосуванням положень ст. 75 КК України, та встановив іспитовий строк на 2 роки, і даний вид та строк покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, оскільки всі зазначені обвинуваченим пом`якшуючі обставини були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку і суд обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України та встановив іспитовий строк на 2 роки , а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та зменшення ОСОБА_7 іспитового строку визначеного судом першої інстанції.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.2023 року законним та обґрунтованим, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав для зменшення призначеного йому іспитового строку, про що ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3