18.05.2023 Справа № 940/309/23
Провадження по справі № 1-кп/940/79/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

представника потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000218 від 23.03.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетієва Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, не депутата, одруженого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,-

встановив:

В провадженні Тетіївського районного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження, яке надійшло до суду разом із цивільним позовом про стягнення із ОСОБА_4 на користь держави в особі Тетіївської міської ради 287 396 грн. 53 коп. шкоди, завданої внаслідок злочину та незаконної порубки лісу.

В підготовчому судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та запобігання можливості передачі та відчуження майна заявив клопотання по накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , додавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Представник потерпілого Тетіївської міської ради ОСОБА_6 проти заявленого клопотання не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає, що клопотання підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, санкція якої серед іншого, передбачає штраф, як вид покарання.

Суд не перевіряє обґрунтованість даного обвинувачення, оскільки відповідна оцінка судом висунутого обвинувачення на предмет його обґрунтованості під час підготовчого судового засідання може поставити під сумнів неупередженість суду під час подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Відтак, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, суд виходить із висунутого обвинувачення, не вирішуючи наперед питання його обґрунтованості та доведеності.

Розглядаючи обгрунтованість правових підстав для арешту майна, суд вважає, що в даному випадку, на вищевказане майно необхідно накласти арешт для запобігання можливості його передачі, відчуження та забезпечення цивільного позову.

Метою арешту є збереження вказаного майна, забезпечення цивільного позову, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

За п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

За ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч.ч. 10-12 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про арешт майна обвинуваченого з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та запобігання можливості передачі та відчуження майна , відповідає вимогам ч. 3 ст. 171 КПК України, містить відомості щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, крім того невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження цього майна обвинуваченим, що в свою чергу може перешкоджати дієвості кримінального провадження в частині можливого відшкодування шкоди завданої злочином, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для обвинуваченого, а тому суд вважає, за можливе накласти арешт на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна; частка власності 1/1, реєстраційний номер майна: 9271995 .

Суд, розглянувши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Так, угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, зазначене кримінальне провадження підсудне Тетіївському районному суду Київської області. Клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надійшло. Таким чином, у суду достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Разом з цим, ст. 314 ч.5 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Відповідно до положень ст. 314-1 ч.1, ч. 2 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про пробацію» для підготовки досудової доповіді персонал органу пробації має право отримувати інформацію про обвинуваченого від підприємств, установ, організацій або уповноважених ними органів та від громадян; досудова доповідь про обвинуваченого повинна містити: соціально-психологічну характеристику; оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення; висновок про можливість виправлення без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, тому суд вважає необхідним складання досудової доповіді, яку доручає скласти Білоцерківському районному відділу № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області у відповідності до Закону України «Про пробацію».

Керуючись ст.ст. 314-316, ст. ст. 170-173,369-372, 392 КПК України, суд ,

ухвалив:

Кримінальне провадження № 0000218 від 23.03.2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України, призначити до одноособового судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 годину 00 хвилин 03 липня 2023 року.

Доручити Білоцерківському районному відділу № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тетієва Київської області,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, не депутата, одруженого, раніше не судимого, яку надати Тетіївському районному суду Київської області в строк до 30.06.2023 року.

В судове засідання викликати обвинуваченого, його захисника, представника потерпілого, повідомити прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

З метою забезпечення цивільного позову про стягнення із ОСОБА_4 на користь держави в особі Тетіївської міської ради 287 396 грн. 53 коп. шкоди, завданої внаслідок злочину та незаконної порубки лісу, накласти арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна; частка власності 1/1, реєстраційний номер майна: 9271995.

Ухвала в частині накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1 .