ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1547/23 Справа № 204/1728/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану у інтересах ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Водяне Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахований термін попереднього ув`язнення, починаючи з часу затримання з 13 листопада 2022 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього затримання.

Стяґнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судово товарознавчої експертизи № 175 від 13.01.2023 в сумі 300 грн.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 12.11.2022, приблизно о 21 год. 00 хв., точний час досудовим розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що на всій території України введено воєнний стан, знаходячись на перехресті

вулиць Робоча-Каверіна в місті Дніпро, поблизу кафе «Водопад», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Д. Каверіна, 47а, проходячи повз зазначеного кафе, ОСОБА_7 зустрів раніше йому не знайомого чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, після якого у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з корисливого мотиву, визначив предметом свого злочинного посягання майно, що належать потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 а саме: мобільний телефон марки «Realme», моделі С11, об`ємом пам`яті 2/32 GB, зеленого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , без зарядного пристрою, в справному стані та мобільний телефон марки «Redmi», моделі 9 А, синього кольору imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , без зарядного пристрою, в справному стані.

Після чого, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи відкрито, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_9 та здійснив напад на останнього, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, наніс ОСОБА_9 чисельні удари кулаком правої та лівої руки в область голови, заподіявши останньому відповідно до висновку експерта № 41е від 05.01.2023 року, тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, гострої епідуральної гематоми в лобній ділянці справа, пневмоцефалії, переломів ґратчастої кістки та стінок лівої гайморової пазухи, синців в обох параорбітальних областях, множинних саден обличчя, стану після носової кровотечі виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-г «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6, від яких ОСОБА_9 впав на асфальтне покриття та втратив свідомість. Після чого ОСОБА_7 заволодів належним ОСОБА_9 майном, а саме: мобільним телефоном марки «Realme», моделі С11, об`ємом пам`яті 2/32 GB, зеленого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , без зарядного пристрою, в справному стані, вартість якого відповідно до висновку №175 від 13.01.2023, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 12.11.2022, складає 2214,00 грн. (дві тисячі двісті чотирнадцять гривень 00 копійок) та мобільним телефоном марки «Redmi», моделі 9 А, синього кольору imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , без зарядного пристрою, в справному стані, вартість якого відповідно до висновку №175 від 13.01.2023, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 12.11.2022, складає 1999,50 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 50 копійок).

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити у частині призначеного покарання і призначити його підзахисному ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільнити його від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, с іспитовим строком на 3 роки.

Вважає, що суд не врахував щиросердне каяття ОСОБА_7 у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину і відшкодування шкоди, відсутність судимостей.

Під час апеляційного перегляду:

-захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника у повному обсязі викладених у ній доводів;

-прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги

захисника та просила залишити вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що захисником у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку суду, правильність наданої правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України, то апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, суд під час призначення покарання, із посиланням на вимоги ст.50,65 КК України, зазначив та врахував, що ОСОБА_7 уперше вчинив особливо тяжке умисне кримінальне правопорушення, не працевлаштований та не має утриманців.

Обставинами, які пом`якшують покарання для ОСОБА_7 , суд визнав його щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю злочину ( і у зв`язку з цим суд розглянув справу за встановленою ст.349 КПК України процедурою).

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З урахуванням цього суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у мінімальних межах санкції ч.4 ст.187 КК України, обґрунтувавши неможливість застосування до обвинуваченого вимог ст.69 або ст.75 КК України.

Апеляційна скарга захисника не містить посилань на застосування ст.69 КК України та наявність декількох пом`якшуючих обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, для призначення покарання нижче від найнижчої межі,

встановленої санкцією ч.4 ст.187 КК України.

Крім того, захисник не обґрунтовує (із посиланням на відповідні норми закону) можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання (ст.75 КК), призначеного вироком суду за ч.4 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характеристиці особи та є у даному випадку необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а для ОСОБА_7 , який утримується під вартою,- у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4