Справа № 496/5536/23
Провадження № 1-кс/496/1947/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

19 вересня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 погоджене з прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, середня освіта, неодруженого, має на утриманні сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

за матеріалами кримінального провадження №0000555 від 01.08.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з зазначеним клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів без застосуванням застави. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану про, що йому вручено підозру 02.09.2023 року. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними доказами:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 02.08.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.08.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2023;

- протоколом отримання речей та документів від 07.08.2023;

- протоколом огляду речових доказів від 07.08.-2023;

- протоколом огляду відеозаписів від 10.08.2023;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.01.2023;

В ході допиту підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, останній визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. На обґрунтування клопотання, слідчий у відповідності до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зазначив, що метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке можливе призначення реальної міри покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років. Крім цього, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного на потерпілого, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також у відповідності п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідності раніше.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, яке підтримав прокурор про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до нього домашній арешт оскільки він має ряд захворювань, зокрема ВІЧ та гепатит, які вимагають лікування, а також на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Батько підозрюваного хворий, бабуся та дідусь дитини в Германії, тому за неповнолітнім сином може приглянути лише він. ОСОБА_4 визнає, що неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а в Овідіопольському районному суді розглядається відносно нього кримінальне провадження.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п. 62, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», п. 99, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання до восьми років позбавленням волі, неодружений, на утриманні має неповнолітнього сина 2007 року народження, про що вказано в самому клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, суд враховує в тому числі, суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винним, поведінку особи підозрюваного, яка передувала поданню даного клопотання.

Так, про можливість переховування підозрюваного від суду, слідчого або прокурора, свідчить зокрема, попереднє затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, крім того згідно ч. 1 ст. 207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру 02.09.2023 року, однак затримано було за підозрою в скоєні іншого кримінального правопорушення, копію підозри за яким суду по цієї справі не надано, протокол затримання до клопотання не подавався. Доказів переховування від слідства у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення не подані.

За таких обставин, матеріали клопотання не містять відомостей про законе затримання ОСОБА_4 , для розгляду клопотання, ОСОБА_4 фактично з`явився самостійно, а отже не переховувався від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, не здійснив спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про відсутність ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До клопотання додано заяву про залучення до провадження потерпілого, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протокол допиту потерпілого, крім того, з пояснень ОСОБА_4 , він фактично визнає факт крадіжки, пояснюючи, що дійсно працював на ринку вантажником та допустив помилку.

Таким чином, зазначені в матеріалах клопотання відомості, не дають слідчому судді підстави вважати, що в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_4 може вчиняти спроби вплинути на потерпілого для уникнення відповідальності, тобто ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений.

Враховуючи додану до клопотання вимогу департаменту ІТ ГУМВС України в м. Києві ІТ ГУМВС України в м. Одеса, дійсно відповідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідності раніше.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки прокурор та слідчий не підтвердили, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

На думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить гарантування щодо запобігання ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Крім того, статтею 29 Конституції України гарантовано, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

Як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду, домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби забезпечить можливість задоволення потреб обвинуваченого та сприятиме реалізації його конституційних прав.

При цьому, що стосується обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слід зазначити наступне.

Обов`язки, які можуть бути покладені на підозрюваного при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, перелічені у ч.5 ст. 194 КПК України.

Для дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню вчинення ним дій, що вплинуть на досудове слідство, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки: 1) заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово (окрім періоду часу під час оголошення повітряної тривоги в межах населеного пункту, та у разі необхідності, щодо отримання медичної допомоги); прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом.

Щодо строку дії ухвали, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

При цьому, запобіжний захід застосовується відносно особи в межах строку досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, однак в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме з 19 вересня 2023 року до 17 листопада 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

1) заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово (окрім періоду часу під час оголошення повітряної тривоги в межах населеного пункту, та у разі необхідності, щодо отримання медичної допомоги);

2) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали суду про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників ВП №2 ОРУП №1 ГУНП В Одеській області.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ВП №2 ОРУП №1 ГУНП В Одеській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 21 вересня 2023 року 10.00 год в залі судових засідань № 13 у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1