У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4

на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2023 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення огляду місця події 05.02.2023, а саме: порошкоподібну речовину, у зіп-пакеті; скляну колбу від лампочки, в картонній упаковці; скляну трубку коричневого кольору; пластикову трубку блакитного кольору; пластикову трубку прозору, внесеного до ЄРДР за № 0000061 від 06.02.2023 року, за ознаками ч.1 ст.309 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладання арешту на майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_5 та було вилучене під час огляду місця події 05.02.2023, за адресою: м. Херсон, вул. Адмірала Сенявіна, біля буд. 176, а саме: порошкоподібну речовину у зіп-пакеті; скляну колбу від лампочки в картонній упаковці; скляну трубку коричневого кольору; пластикову трубку блакитного кольору; пластикову трубку прозору.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону

Просить врахувати, що метою арешту майна у клопотанні прокурор зазначав, що вищезазначене майно вилучене під час огляду місця події, та може мати доказове значення, відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України. Відповідно до ст. 98 КПК України, вилучені предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, у клопотанні зазначалось, що на цей час невідомо, яка саме порошкоподібна речовина була вилучена під час огляду місця події, тому для встановлення, чи є цей засіб наркотичним, слідчим готуються постанови про призначення відповідної експертизи. До клопотання були додані копії відповідних матеріалів кримінального провадження, якими прокурор обґрунтовував доводи клопотання.

На думку прокурора, слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання, посилаючись ст. 170 КПК України, щодо недоведеності підстави, мети, та за відсутності відповідного обґрунтування необхідності арешту, наведених у клопотанні речей.

Прокурор не погоджується з висновками слідчого судді про те, що порошкоподібна речовина та пристрої для куріння, які було вилучено під час проведення огляду місця події є предметами, який вилучені законом з обігу, та не вважається тимчасово вилученим майном, і не підлягають арешту.

Встановлені слідчим суддею обставини.

До слідчого судді надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення огляду місця події 05.02.2023, а саме: порошкоподібну речовину, у зіп-пакеті; скляну колбу від лампочки, в картонній упаковці; скляну трубку коричневого кольору; пластикову трубку блакитного кольору; пластикову трубку прозору, у кримінальному провадженні № 0000061 від 06.02.2023 за ознаками ч.1 ст.309 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені законом з обігу предмети не вважаються тимчасово вилученим майном та не підлягають поверненню особам, а можуть бути визнанні постановою дізнавача, слідчого чи прокурора речовим доказом та зберігатися у визначеному місці.

З урахуванням того, що прокурором належним чином не доведено підстави і мету у відповідності до ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування законності арешту наведених у клопотанні речей, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Позиція учасника судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 просив розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України є підставою для ухвалення рішення в порядку письмового провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

З огляду на те, що розгляд клопотання відбувся у відсутність прокурора та враховуючи викладені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини про те, що копію оскаржуваної ухвали отримав 01.05.2023 (про що є відмітка в матеріалах провадження), а апеляційна скарга подана 05.05.2023, строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 395 КК України, не пропущено.

Що стосується доводів апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 05.02.2023 до ЧЧ. Херсонського РУП надійшло повідомлення від інспектора УПП ДПП ОСОБА_6 , про те, що в м.Херсоні на проспекті Адмірала Сенявіна, було виявлено ОСОБА_5 , який видав для огляду порошкоподібну речовину схожу на наркотичну та пристрої для куріння. Так, 05.02.2023 року в період часу з 10:19 год. до 10:31 год. в ході проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості на вулиці Адмірала Сенявіна, біля буд. 176 в м. Херсоні, було виявлено та вилучено вказані речі, які добровільно видав ОСОБА_5 .

06.02.2023 постановою дізнавача зазначені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

За вказаними обставинами 06.02.2023 внесені до ЄРДР відомості за №0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2, абз. 2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ці вимоги слідчим суддею дотримані.

У клопотанні про накладення арешту на майно прокурор вказав, що в даному випадку вищевказане майно слід вважати речовим доказом по кримінальному провадженню та в подальшому воно може бути використане як доказ, а також речовина рослинного походження в подальшому буде направлена на експертне дослідження. У зв`язку з чим, з метою її збереження прокурор просив задовольнити клопотання та накласти на вищевказане майно.

Однак, прокурором не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення.

Колегія суддів наголошує, що обіг наркотичних засобів та психотропних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу та не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Тобто, у цих речей немає конкретного власника майна, який міг би вчинити дії, для запобігання яких прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на це майно.

У зв`язку з наведеним, суд погоджується з висновками слідчого судді, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно, є безпідставним та немотивованим.

Апеляційний суд вважає, що існує можливість без накладення арешту на вищевказане майно провести всі слідчі дії під час досудового розслідування для встановлення обставин у кримінальному провадженні

Рішення слідчого судді про відмову у накладенні арешту на майно, є законним та обґрунтованим, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 404, 405, 406, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2023 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3