УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 127/1-2/1999

провадження № 51-9418 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2023 року,

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року відмовлено засудженому ОСОБА_5 у відкритті провадження за виключними обставинами та у перегляді вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року і ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2023 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2023 року залишено без зміни.

Захисник звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 не погоджується із ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій, просить їх скасувати як незаконні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, захисник не вказує, в чому незаконність ухвали міського суду, яких саме порушень допустився цей суд, відмовляючи у відкритті провадження за виключними обставинами та у перегляді вироку Вінницького обласного суду від 16 червня 1999 року і ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2000 року через відсутність підстав для поновлення строку на подання вказаної заяви.

Крім того, захисник зазначає, що засуджений вказував про недовіру судді ОСОБА_6 , який входив до складу колегії суддів Вінницького міського суду Вінницької області, які винесли рішення про відмову у відкритті провадження, тому судові рішення є незаконними.

При цьому згідно ухвали апеляційного суду від 20 березня 2023 року та звукозапису судового засідання апеляційного суду від 20 березня 2023 року, який містяться на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, наданого засудженим до Верховного Суду, доводами апеляційних скарг сторони захисту було те, що засуджений ОСОБА_5 є юридично необізнаним, тому пропустив строк на перегляд судових рішень за виключними обставинами. Водночас апеляційні скарги сторони захисту та виступ в судовому засіданні на їх обгрунтування не містили доводів про незаконність ухвали міського суду через невирішення питання про відвід судді ОСОБА_6 .

Тому захисником не зазначено, які доводи апеляційних скарг сторони захисту цей суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3