УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_7 , погоджене з заступником начальника третього відділу управління процесуального керівництва досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , в межах кримінального провадження №0000687 від 09.06.2022 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зірки Поліського району, Київської області, громадянина України, працюючого слухачем Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського, одруженого, маючого на утриманні сина 2013 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. У випадку внесення застави, визначеною ухвалою Київського апеляційного суду від 06.02.2023 покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки: здати слідчому паспорт або інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд за кордон; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду; з`являтись до слідчого, прокурора за їх викликом; ночити електронний засіб контролю.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000687 від 09.06.2022 за підозрою ОСОБА_3 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Так, тимчасово виконуючий обов`язки директора Департаменту державних закупівель ОСОБА_3 за попередньою змовою з заступником Міністра оборони ОСОБА_9 та іншими невстановленими на даний час особами всупереч основним завданням та функціям Міноборони в частині забезпечення належного рівня боєздатності та життєдіяльності Збройних Сил України, здійснення контролю за якістю речового майна, що постачається для Збройних Сил України, забезпечення ефективного використання бюджетних коштів, діючи умисно в умовах особливого періоду перешкодив законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом укладення договору на поставку речового майна з «DUMA ENGINEERING GROUP S.L.» неналежної та сумнівної якості із попередньою передоплатою, з умисним недотриманням при цьому передбаченої Інструкцією вимоги стосовно обов`язкового зазначення у таких договорах (угодах, контрактах) процедури здійснення контролю за якістю такого товару, що призвело до поставки неякісних засобів індивідуального захисту, на загальну суму 97 988 077, 93 грн., та, як наслідок, до критичних наслідків в підтриманні обороноздатності країни, загрози життю та здоров`ю особового складу Збройних Сил України внаслідок своєчасного незабезпечення військовослужбовців якісним речовим майном, засобами індивідуального захисту, внаслідок чого підірвано рівень боєздатності підрозділів Збройних Сил України, а також створено перешкоди у підготовці Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, а саме стримування та відсічі збройної агресії російської федерації проти України, тим самим здійснив перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Як наслідок, злочинні дії ОСОБА_3 є вчиненням розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, у сумі 97 988 077, 93 грн., що відповідно до примітки 4 до статті 185 КК України в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто відповідає визначенню особливо великий розмір.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

01.02.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України.

Від надання показів ОСОБА_3 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

16.06.2023 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.02.2023 (єдиний унікальний номер № 761/3866/22к, справа № 11-сс/824/1332/2023) скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2023 та постановлено нову ухвалу, відповідно до якої до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.04.2023 із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 40 000 000 (сорок мільйонів) гривень, та покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.04.2023 підозрюваному ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.06.2023 включно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.05.2023 ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2023 залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 9 місяців, тобто до 01.11.2023.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, застосувати більш м`які запобіжні заходи до підозрюваного неможливо.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав наведених в ньому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначив, що клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, оскільки не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою, та не містять обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Також захисник посилався на відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Визначений розмір застави в сумі 40 000 000,00 грн вважає надмірно великим, оскільки в 49 разів перевищує встановлений законом максимальний розмір, який має бути визначений для злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3 .. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Посилався на те, що ОСОБА_3 повідомили про зміну раніше повідомленої підозри 16.06.2023 з порушенням КПК України, копії повідомлення не вручено, у зв`язку з цим, він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні. Крім того, дії ОСОБА_3 не можуть кваліфікуватись за ч. 5 ст. 191 КК України, а саме, розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою службовим становищем в особливо великих розмірах, оскільки, розтрата передбачає незаконне і безоплатне витрачання винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. Зазначені бронежилети не перебували у віданні ОСОБА_3 , не були йому ввірені та не приймалися ним на речовому складі військової частини. Рішення про укладання договору поставки №07-03/1 від 07.03.2023, специфікацію до нього та повну оплату прийнято керівництвом Міністерства оборони України виходячи із реалій які склалися на той час. Кваліфікація дій за ч. 1 ст. 114-1 КК України фактично дублює фабулу кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України, по суті є тим самим фактом. Єдиною відмінністю слідчим зазначено, що надходження та використання військовослужбовцями підрозділів Збройних Сил України індивідуальних засобів захисту поставлених в рамках контракту № 07-31/1 від 07.03.2022 напряму пов`язано із діями ОСОБА_3 , що в свою чергу, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із зниженням боєздатності підрозділів Збройних Сил України. Ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України органом досудового розслідування не доведено. Стороною обвинувачення не доведено виключні обставини, які б свідчили про необхідність визначення розміру застави, що перевищує граничний розмір, визначений п. 3 ч. 5 ст.182 КПК України. Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисником ОСОБА_11 у судовому засіданні долучено характеризуючі ОСОБА_3 матеріали.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. При цьому підозрюваним надано заяву про застосування психологічного насильства, посилаючись на те, що 16.06.2023 о 10:30 годині до його камери увійшли невідомі особи, з метою повідомлення його про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення. Однак об 11:05 годині у м. Києві було оголошено повітряну тривогу, та він просив провести його в укриття, на що йому повідомлено про можливість його спуску в укриття тільки після підписання підозри. Крім того, зазначив, що йому відмовлено на його прохання надати можливість побачитися із захисником та представитись особам, які вручали підозру. Просить доручити відповідному органу досудового розслідування провести розслідування зазначених ним фактів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, докази сторони захисту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду вд 06.02.2023 застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.04.2023 із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 40 000 000 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2023 підозрюваному ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу до 25.06.2023.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000687 від 09.06.2023 продовжено до 9 місяців, тобто до 01.11.2023.

Згідно із ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

З огляду на приписи ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Загальні підстави і порядок застосування запобіжного заходу визначені у ст. 194 КПК України, конструкція якої передбачає три рівня дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_3 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Вивчивши у судовому засіданні матеріали відеозапису повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри від 16.06.2023 р. слідчим суддею встановлено, що слідчим вручалося письмове повідомлення про зміну підозри ОСОБА_3 , однак він відмовився його отримати, у зв`язку з чим слідчий зачитав йому повний текст повідомлення. Діючим КПК не передбачено обов`язкової участі при цьому захисника. Тому, слідчим суддею не встановлено факт порушень вимог законодавства з боку слідчого та прокурора при здійсненні вказаного повідомлення про зміну підозри.

Для визначення причетності ОСОБА_3 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені відомості, надані сторонами, зокрема: протоколи допиту свідків; протокол обшуку; висновок судової балістичної експертизи № СЕ-19-22/22894-БЛ від 08.08.2022; висновок судової товарознавчої експертизи військового майна № СЕ-19-22/23646-ВМ від 22.08.2022; висновок судової військової експертизи № 28639/22-81/28658/22-81 від 28.01.2023, висновок судової економічної експерти № 11469/11470/23-72/14705-14708/23-72 від 05.05.2023, та інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Досліджені відомості переконують слідчого суддю в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, отже на даному етапі підозра є обґрунтованою. Разом з тим, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Щодо ризиків кримінального провадження, то прокурор зазначає про ризик переховування, знищення або спотворення будь-яких речей і документів, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, наразі обґрунтованими є ризик переховування, оскільки ОСОБА_3 не будучи ізольованим від суспільства, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, про що свідчить те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1 КК України. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо продовження строку запобіжного заходу враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3 , у сукупності з іншими обставинами.

Слідчий суддя також враховує також вік підозрюваного, обставини, що характеризують особу підозрюваного, що ОСОБА_12 , який має визначене місце проживання та реєстрації, має малолітнього сина, раніше не судимий, а також спосіб його життя та поведінку, які на думку суду, не є достатнім стримуючим фактором для запобігання зазначеного ризику.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, подальше застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Водночас, Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час розгляду клопотання, встановлено продовження існування ризиків передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що в разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_3 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків; знищити сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів; та перешкоджати кримінальному провадженню шляхом вчинення дій направлених на приховування майна, на яке можу бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що визначення розміру застави є правом слідчого судді, а не обов`язком, слідчий суддя вважає за доцільне залишити визначений розмір застави підозрюваному при застосуванні запобіжного заходу.

Так при визначенні розміру застави, слідчий суддя зважає не лише на обсяг повідомленої підозри, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Слідчим суддею враховано і обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема його вчинення в умовах військового стану, спосіб вчинення. На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що застава має бути визначена у розмірі 40 000 000 гривень, оскільки визначення застави саме в такому розмірі буде пропорційно помірною для підозрюваного та може гарантувати належну процесуальну поведінку останнього та виконання ним покладених на нього обов`язків, також враховуючи вагомість ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки: здати слідчому паспорт або інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд за кордон; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; не відлучатись з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду; з`являтись до слідчого, прокурора за їх викликом; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заявах.

Дослідивши заяву підозрюваного про застосування психологічного насильства, переглянувши відеозапис процесу повідомлення про зміну підозри ОСОБА_3 від 16.06.2023, незважаючи, на те, що відеозаписом не зафіксовано факти застосування психологічного насилля до ОСОБА_3 , вислухавши позицію учасників судового розгляду, виходячи з наведеного та за наявності загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини (ст.206 КПК України), дотримуючись положень ч. 6 ст.9 КПК України та закріпленого ст.8 КПК України принципу верховенства права, з урахуванням практики Верховного Суду, слідчий суддя вважає за необхідне відреагувати на зазначені вище доводи підозрюваного з метою дослідження фактів, викладених ним, дотримання правоохоронними органами прав ОСОБА_3 , та доручити ТУ ДБР, розташованому у м. Києві провести розслідування фактів, викладених в заяві ОСОБА_3 щодо здійснення на ОСОБА_3 психологічного тиску невстановленими особами.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 195, 202, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання, - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_3 , під вартою визначити до 19.08.2023 включно.

Визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід - заставу в сумі 40 000 000 (сорок мільйонів) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави: (код ЄДРПОУ - 26268059, банк - Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UA1012089, отримувач - ТУДСАУ в місті Києві, призначення платежу - застава за підозрюваного).

Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- здати слідчому паспорт або інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд за кордон;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- не відлучатись з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- з`являтись до слідчого, прокурора за їх викликом;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок ТУДСАУ в місті Києві, повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена посадова особа Державної Установи «Київський слідчий ізолятор», негайно повинна здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти і повідомити усно та письмово слідчого, прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави і з моменту звільнення підозрюваного, з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, встановленої в даній ухвалі, підозрюваний, зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду без поважних причин або не повідомить про причини неявки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання судового збору.

Доручити ТУ ДБР, розташованому у м. Києві провести розслідування фактів, викладених в заяві ОСОБА_3 щодо здійснення на ОСОБА_3 психологічного тиску невстановленими особами.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.06.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1