Справа № 463/6232/22
Провадження № 1-кп/461/419/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2023 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0000718 від 02.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворовське, Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2022 до 6 років 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч.3 ст. 190 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Южноукраїнськ, Вознесенського р-н., Миколаївської обл., українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого, востаннє вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022 до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Озерки, Джанкойського району, АР Крим, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 16.11.2022 до 9 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою між собою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою: м. Львів вул. Городоцька, 20, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном,шляхом обману, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи аккаунт під назвою « ОСОБА_8 » в соціальній мережі «Facebook», розмістили неправдиве оголошення про продаж деревини (продаж деревини твердих порід: дуб, граб, ясень, акація, бук), якої не мали в наявності та не мали на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

У подальшому 16.01.2022 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_9 , яка мала намір придбати дрова, шляхом обману, запевнили останню в правдивості оголошення, повідомили умови оплати та доставки рубаних дров, на що потерпіла погодилась та 16.01.2022, приблизно о 19:30 год. в якості оплати дров перерахувала кошти у сумі 3000 грн., на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 .

Також, 17.01.2022, приблизно о 11:20 год., ОСОБА_9 за доставку дров перерахувала кошти у сумі 500 грн., на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» та цього ж дня, приблизно о 14:40 год., ОСОБА_9 в якості оплати аналогічної кількості дров, перерахувала кошти у сумі 3000 грн. на банківську картку АТ «Кредобанк».

Вказаними діями ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , спричинили ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 6500 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кваліфіковані як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою: м. Львів вул. Городоцька, 20, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном,шляхом обману, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, розмістив неправдиве оголошення в соціальній мережі «Facebook» про продаж продуктів харчування та товарів першої необхідності в умовах воєнного стану, яких не мав у наявності та не мав на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_4 , НОМЕР_2 та НОМЕР_5 .

У подальшому, 14.04.2022 ОСОБА_4 у ході телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_10 , який мав намір придбати продукти харчування та товари першої необхідності в умовах воєнного стану, шляхом обману, запевнив останнього в правдивості оголошення, повідомив умови оплати та доставки продуктів харчування та товарів, на що потерпілий погодився та 14.04.2022 приблизно о 15:14 год. перерахував кошти у сумі 1716 грн. на банківську картку АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_6 , якими ОСОБА_4 заволодів.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою між собою у невстановлений досудовим розслідуванням час, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, повторно, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи аккаунт під назвою « ОСОБА_12 » в соціальній мережі «Facebook», розмістили неправдиве оголошення про продаж продуктів харчування та товарів першої необхідності в умовах воєнного стану, яких не мали в наявності та не мали на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_7 та НОМЕР_2 .

У подальшому, 09.04.2022 ОСОБА_4 у ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_13 , яка мала намір придбати продукти харчування та товари першої необхідності, представившись менеджером компанії «Агросоюз», шляхом обману, запевнив останню в правдивості оголошення, повідомив умови оплати та доставки продуктів харчування, товарів першої необхідності, на що потерпіла погодилась та того ж дня, близько 17:57 год. перерахувала кошти в сумі 4446 грн. на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_8 , якими ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 заволоділи.

Умисні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковані як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, повторно, розмістив в соціальній мережі неправдиве оголошення про продаж продуктів харчування та товарів першої необхідності в умовах воєнного стану, яких не мав в наявності та не мав на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_4 , НОМЕР_2 та НОМЕР_5 .

У подальшому, 13.04.2022 ОСОБА_4 у ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_14 , яка мала намір придбати продукти харчування та товари першої необхідності, шляхом обману, запевнив останню в правдивості оголошення, повідомив умови оплати та доставки продуктів харчування та товарів першої необхідності, на що потерпіла погодилась та того ж дня, близько 15:07 перерахувала кошти в сумі 8050 грн на банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , якими ОСОБА_4 заволодів.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.190 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив суду, що перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» разом з ОСОБА_6 , використовуючи аккаунт під назвою « ОСОБА_8 » в соціальній мережі «Facebook», розмістили неправдиве оголошення про продаж деревини, якої не мали в наявності та не мали на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . 16.01.2022 у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , вони запевнили останню в правдивості оголошення, повідомили умови оплати та доставки рубаних дров, на що вона погодилась та 16-17.01.2022 перерахувала грошові кошти, загальною сумою 6500 грн. Окрім того, повідомив суду, що він розмістив неправдиве оголошення в соціальній мережі «Facebook» про продаж продуктів харчування та товарів першої необхідності в умовах воєнного стану, яких не мав у наявності та не мав на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_4 , НОМЕР_2 та НОМЕР_5 . 14.04.2022 у ході телефонної розмови з ОСОБА_10 , який мав намір придбати продукти харчування та товари першої необхідності в умовах воєнного стану, він запевнив останнього в правдивості оголошення, повідомив умови оплати та доставки продуктів харчування та товарів, на що потерпілий погодився та 14.04.2022 перерахував кошти у сумі 1716 грн. на банківську картку АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_6 , якими він заволодів. Також, пояснив суду, що він разом із ОСОБА_11 , використовуючи аккаунт під назвою « ОСОБА_12 » в соціальній мережі «Facebook», розмістили неправдиве оголошення про продаж продуктів харчування та товарів першої необхідності в умовах воєнного стану, яких не мали в наявності та не мали на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_7 та НОМЕР_2 . 09.04.2022 у ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_13 , яка мала намір придбати продукти харчування та товари першої необхідності, представившись менеджером компанії «Агросоюз», запевнив останню в правдивості оголошення, повідомив умови оплати та доставки продуктів харчування, товарів першої необхідності, на що потерпіла погодилась та того ж дня, перерахувала кошти в сумі 4446 грн. на банківську картку, якими вони разом із ОСОБА_5 заволоділи. Окрім того, обвинувачений повідомив, що розмістив в соціальній мережі неправдиве оголошення про продаж продуктів харчування та товарів першої необхідності в умовах воєнного стану, яких не мав в наявності та не мав на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_4 , НОМЕР_2 та НОМЕР_5 та 13.04.2022 у ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_14 , запевнив останню в правдивості оголошення, повідомив умови оплати та доставки продуктів харчування та товарів першої необхідності, на що потерпіла погодилась та того ж дня перерахувала кошти в сумі 8050 грн. на банківську картку, якими він заволодів. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Окрім того, ОСОБА_4 повідомив, що не бажає користуватися послугами захисника, свої інтереси представлятиме самостійно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив суду, що перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» разом з ОСОБА_4 , використовуючи аккаунт під назвою « ОСОБА_12 » в соціальній мережі «Facebook», розмістили неправдиве оголошення про продаж продуктів харчування та товарів першої необхідності в умовах воєнного стану, яких не мали в наявності та не мали на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_7 та НОМЕР_2 . 09.04.2022 в ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_13 , яка мала намір придбати продукти харчування та товари першої необхідності, представившись менеджером компанії «Агросоюз», шляхом обману, запевнили останню в правдивості оголошення, повідомили умови оплати та доставки продуктів харчування, товарів першої необхідності, на що потерпіла погодилась та того ж дня, близько 17:57 год. перерахувала кошти в сумі 4446 грн. на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_8 , якими вони заволоділи. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Окрім того, ОСОБА_15 повідомив, що не бажає користуватися послугами захисника, свої інтереси представлятиме самостійно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив суду, що перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» разом з ОСОБА_4 , використовуючи аккаунт під назвою « ОСОБА_8 » в соціальній мережі «Facebook», розмістили неправдиве оголошення про продаж деревини (продаж деревини твердих порід: дуб, граб, ясень, акація, бук), якої не мали в наявності та не мали на меті реалізовувати, з контактними номерами мобільних телефонів: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . 16.01.2022 у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , вони запевнили останню в правдивості оголошення, повідомили умови оплати та доставки рубаних дров, на що вона погодилась та 16-17.01.2022 перерахувала грошові кошти, загальною сумою 6500 грн., якими вони заволоділи. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Окрім того, ОСОБА_6 повідомив, що не бажає користуватися послугами захисника, свої інтереси представлятиме самостійно.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слухати без її участі.

Потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слухати без її участі.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слухати без його участі.

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слухати без її участі.

Враховуючи те, що обвинувачені не заперечували фактичні обставини та судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, які їм інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є правильною, оскільки вони вчинили заволодіння чужим майном, повторно, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.190 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 також правильно кваліфіковано органами досудового розслідування, оскільки ОСОБА_4 по епізоду шахрайства від 13.04.2022, відносно потерпілої ОСОБА_14 вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст 190 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 190 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особи обвинувачених. Зокрема те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щиро розкаялися у вчиненому, не одружені, дітей на утриманні не мають, не працюють, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, раніше судимі, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення їм покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною.

У відповідності до ч. 4 цієї статті, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2022 до покарання у виді шести років та трьох місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з 04.01.2019.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2, ч.3 ст. 190 КК України, до постановлення вироку Галицького районного суду міста Львова від 15.09.2022, тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначених даним вироком і вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.09.2022.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 , раніше засуджений вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022 до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з часу фактичного затримання, а саме 19.07.2022.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 190 КК України, до постановлення вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022, тому остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань призначених даним вироком і вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2017 за ч.2 ст.187 КК Українидо покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Відповідно до вимог ст. 72 КК України ОСОБА_6 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 грудня 2016 року до 16 січня 2017 року з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2017 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2017 змінено в частині призначення покарання ОСОБА_6 . Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2018 звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки скасовано, направлено засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Окрім того, ОСОБА_6 засуджений вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 11.07.2022 за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України ОСОБА_6 до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 21.07.2017 та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня оголошення вироку, тобто з 11.07.2022.

Також, вироком Галицького районного суду м. Львова від 16.11.2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст.259 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 121 у виді 7 (семи) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання цього покарання з покаранням, призначеним вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 11.07.2022, визначено ОСОБА_6 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 11.07.2022 і призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 визначено рахувати з дня оголошення вироку Галицького районного суду м.Львова, тобто з 16.11.2022.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 190 КК України, до постановлення вироку Галицького районного суду міста Львова від 16.11.2022, тому остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначених даним вироком і вироком Галицького районного суду м.Львова від 16.11.2022.

Окрім того, суд вважає за необхідне визначити рахувати ОСОБА_6 строк відбування покарання з 16.11.2022, тобто з дати постановлення останнього за часом вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , призначеного на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 190 КК України, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч. 3 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 покарання, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком і вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.09.2022, у виді шести років та шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 04.01.2019.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком і вироком Галицького районного суду м.Львова від 16.11.2022, у виді дев`яти років та дев`яти місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 16.11.2022.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_16 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком і вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2022, у виді чотирьох років та трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 19.07.2022.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1