Справа № 567/1055/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000109 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оженин Острозького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого 25.01.2011 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки; 11.03.2013 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців; 11.10.2019 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України, приєднано невідбуте покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 11.03.2013 до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 28.12.2022 Сарненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України

встановив:

ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлений з постановою Острозького районного суду Рівненської області від 23.03.2023 №567/470/22 про продовження відносно нього адміністративного нагляду строком на 6 місяців та встановленими відносно нього обмеженнями та зобов`язаннями: заборони виходити з будинку за місцем проживання з 22:00 до 06:00 год. наступної доби, заборони виїзду в особистих справах за межі Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області без погодження з поліцією, зобов`язання реєструватися ву ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області чотири рази на місяць згідно графіка реєстрації, заборони відвідувати кафе, бари, ресторани, магазини та інші місця, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив, маючи на меті ухилитися від адміністративного нагляду, діючи умисно, без поважних причин, самовільно, без погодження з ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, 21.05.2023 виїхав за межі Острозької МТГ Рівненського району Рівненської області та поїхав в с.Здовбиця Здовбицької ТГ Рівненського району Рівненської області, де перебував до 29.05.2023, чим порушив встановлені щодо нього обмеження адміністративного нагляду.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Оскільки прокурор клопотав про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового засідання, без виклику учасників судового провадження і обвинувачений проти цього не заперечував, про що подав відповідну заяву, суд проводить судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000109 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки не вбачає підстав призначити розгляд у судовому засіданні та викликати учасників кримінального провадження.

За наведених обставин, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000109 та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, а саме у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до положень ст.50 КК України, до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, не працює, водночас за віком та станом здоров`я є працездатним.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує сприяння ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

В той же час, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено. При цьому, суд виходить з того, що п.1 ч.1 ст.67 КК України передбачено обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину, в той час, коли відповідно до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є не злочином, а кримінальним проступком.

З урахуванням викладених обставин, характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ст.395 КК України у виді арешту, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, кінцеве покарання ОСОБА_3 слід призначити з застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України та ч.1 ст.72 КК України, з врахуванням вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 28.12.2022 за яким його було засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки та ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 18.05.2023, за якою було скасовано звільнення від відбування покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 28.12.2022 та направлено ОСОБА_3 для відбування покарання у виді обмеження волі.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 судом не встановлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується вимогами п.7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої документи, які є речовими доказами, зберігаються в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

На підставі викладеного та керуючись ст.368-371, 373-374, 381-382 КПК України

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком один місяць.

Остаточне покарання ОСОБА_3 призначити відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, з врахуванням вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 28.12.2022 та ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 18.05.2023, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за даним вироком, яке відповідно до п.п.а п.2 ч.1 ст.72 КК України перевести в покарання у виді обмеження волі, та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком один рік два місяці.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Речовий доказ у справі диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських із написом «ЄО1701» зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1