Провадження № 1-кс/947/6812/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0001234 від 28.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001234 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2021 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2021 року до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява щодо вжиття заходів до групи осіб, які діючи за попередньою змовою, 15.07.2021 року вимагали від заявниці передачі майна, погрожуючи при цьому заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Так, 27.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне:

- договір №26-10/2021 від 26.10.2021 на 3 арк.;

- наказ №1 від 10.01.2022 на 1 арк.;

- технічний паспорт за адресою: АДРЕСА_2 на 4 арк.;

- декларація б/н від 07.07.2022 на 6 арк.;

- наказ № 1 від 20.01.21022 на 1 арк.;

- витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Центр джерело

життя» на 3 арк. з описом;

- рішення №1 установчих зборів від 26.10.2021 на 2 арк.;

- декларація б/н від 07.07.2022 на 47 арк.;

- технічний паспорт на адресу: АДРЕСА_1 на 6 арк.;

- договір суборенди від 01.02.2022 з актом приймання передачі майна на 4 арк.;

- договір безоплатної оренди від 04.11.2019 з актом приймання передачі

нерухомого майна на 5 арк.;

- договір безоплатної оренди з актом підписані без дати на 5 арк.

27.05.2023 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

27.05.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовим доказом, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте від останнього до суду надійшла заява про розгляд даного клопотання без його участі, в якій він зазначив, що дане клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник або його представник у судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах клопотання телефонограмою, крім того, слідчий у свої заяві зазначив, що органом досудового розслідування було вжито усі необхідні заходи щодо сповіщення власника майна про час розгляду клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від слідчого заяви про розгляд даного клопотання за його відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Частиною четвертою статті 107 КПКУкраїни визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вказаних обставин слідчий суддя вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників судового провадження та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено низку документів, оскільки вони можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження.

Так, в ході аналізу матеріалів клопотання, зокрема протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 03.08.2021 року, слідчим суддею було встановлено, що пансіонат, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є одним із об`єктів злочинного посягання, який згідно матеріалів клопотання насильницькими діями фактично було відчужено у власника, шляхом конфіскації печатки даного закладу, ключів від пансіонату та блокування доступу ОСОБА_7 до усієї бухгалтерської та фінансової документації.

А відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що у приміщеннях пансіонату за адресою: АДРЕСА_1 були вилучені документи, які можуть містити в собі інформацію щодо протиправного заволодіння даним закладом, а також відомості щодо ймовірної злочинної діяльності в рамках означеного кримінального провадження причетних до неї осіб.

Таким чином на думку слідчого судді вказані документи, вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 27.05.2023 року, а отже, такі документи потребують збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На думку слідчого судді, не застосування на даний час заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна об`єктивно може призвести до знищення або ж переховування вилученого майна, так як очевидно, що оскільки таке майно може містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій підозрюваних осіб в рамках даного кримінального провадження та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, та після проведення всіх необхідних слідчих дій, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0001234 від 28.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, яке було вилучено 27.05.2023 під час проведення обшуку за адресою: м. Одеса, вул. Тимірязєва буд. 34, а саме на:

- договір №26-10/2021 від 26.10.2021 на 3 арк.;

- наказ №1 від 10.01.2022 на 1 арк.;

- технічний паспорт за адресою: АДРЕСА_2 , на 4 арк.;

- декларація б/н від 07.07.2022 на 6 арк.;

- наказ № 1 від 20.01.21022 на 1 арк.;

- витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Центр джерело життя» на 3 арк. з описом;

- рішення №1 установчих зборів від 26.10.2021 на 2 арк.;

- декларація б/н від 07.07.2022 на 47 арк.;

- технічний паспорт на адресу: АДРЕСА_1 на 6 арк.;

- договір суборенди від 01.02.2022 з актом приймання передачі майна на 4 арк.;

- договір безоплатної оренди від 04.11.2019 з актом приймання передачі нерухомого майна на 5 арк.;

- договір безоплатної оренди з актом підписані без дати на 5 арк.

Виконання ухвали покласти настаршого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1