Номер провадження: 11-кп/813/1138/23
Справа № 947/5883/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського райсуду м. Одеси від 20.02.2023 у к/п № 0000928 від 24.11.2020 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.05.2006 Апеляційним судом Дніпропетровської обл. за ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, звільненого 10.07.2020 у зв`язку з відбутим строком покарання,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, з покладенням наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 23.11.2022 приблизно о 20:30 год., він знаходився поруч з приватним будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , виник умисел направлений на незаконне проникнення на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що проникнення до житла або інше володіння особи без згоди власника є незаконним, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно, без дозволу власника, проник на територію домоволодіння, шляхом викручування замку вхідної хвіртки викруткою, яка в нього була при собі, та пройшов на територію домоволодіня розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , де незаконно знаходився до його виявлення власником будинку та прибуття працівників поліції.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини останнього у вчиненні кримінального проступку, правильності кваліфікації його дій, вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з огляду на те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою провину, щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність претензій з боку потерпілого, у зв`язку із чим просить змінити вирок суду в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу. В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає в повній мірі.

Так, суд 1-ої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 381, 382 КПК України, врахувавши те, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставин, згоден з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення вироку у спрощеному порядку (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).

Враховуючи те, що висновки суду 1-о інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та правильність кваліфікації його дій судом 1-ої інстанції за ч. 1 ст. 162 КК України ніким із учасників кримінального провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд 1-ої інстанції зазначив у вироку, що, відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також обставини, шо пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції визнав те, що останній повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному проступку, щиро розкаявся та усвідомив суспільну небезпеку свого діяння, а обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, передбачених ст. 67 КК України судом 1-ої інстанції встановлено не було.

Так, суд 1-ої інстанції, врахувавши обставини вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, щире каяття, повне визнання ОСОБА_7 вини, відсутність претензій до нього з боку потерпілого, вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що судом 1-ої інстанції при призначені покарання не враховано, що ОСОБА_7 повністю визнав свою провину, щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність претензій з боку потерпілого, оскільки всі зазначені обставини враховані судом, про що докладно зазначено у вироку.

Разом із цим, апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 є працездатною особою (1981 р.н.), проте, він офіційно не працевлаштований, доказів легальності джерел доходу суду не надав, що свідчить про правильність висновків суду 1-ої інстанції щодо неможливості призначення йому покарання у виді штрафу.

Окрім того, апеляційний суд також враховує те, що ОСОБА_7 є раніше судимим за вчинення особливо тяжкого злочину, на теперішній час, на розгляді у Приморському райсуді м. Одеси знаходяться кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, що характеризує його з посередньої сторони.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , у зв`язку із чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Київського райсуду м. Одеси від 20.02.2023, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4