Справа № 346/6334/18
Провадження № 1-кп/346/55/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0001531 від 31.12.2017р. про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 296 КК України,-

В С Т АН О В И В :

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 30.12.2017р. близько 20.00 год. спільно із обвинуваченим ОСОБА_5 , свідком ОСОБА_6 , на автомобілі марки і моделі «BMW X3» із номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , приїхали до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в с. Струпків, вул. Майданського, буд. 4, Коломийського району. Вийшовши із салону автомобіля обвинувачений ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_5 , та свідком по справі ОСОБА_6 направились до приміщення вказаного кафе.

Перебуваючи у приміщенні кафе, обвинувачений ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальновизнаним нормам поведінки та моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, почали нецензурно висловлюватись та погрожувати застосуванням фізичного насильства відвідувачам та працівнику закладу.

Після цього, відвідувачі закладу, за проханням працівника кафе, попросили обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 припинити хуліганські дії і залишити приміщення закладу. Однак, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю, протиставляючи себе загальноприйнятим нормам поведінки та моралі, продовжили висловлюватись нецензурними словами в сторону відвідувачів та погрожувати їм застосуванням фізичного насильства.

У подальшому, на тривалі прохання відвідувачів закладу припинити хуліганські дії та залишити приміщення закладу, обвинувачений ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 вийшли з приміщення кафе та зупинились на прилеглій до кафе території, де продовжували висловлюватись нецензурними словами та погрожувати в сторону відвідувачів, які також вийшли, з метою недопущення продовження хуліганства застосувати фізичне насильство.

Продовжуючи хуліганські дії, біля входу у кафе обвинувачений ОСОБА_5 дістав з під одягу металевий ключ та взяв його в руки, а обвинувачений ОСОБА_4 направився до вищевказаного автомобіля «BMW X3» з якого взяв металевий домкрат. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальновизнаним нормам поведінки та моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс металевим домкратом удар в ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 , який намагався забрати у обвинуваченого ОСОБА_4 даний металевий домкрат.

В результаті нанесення удару потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів лицевого черепа (фрагментарний перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи), забою головного мозку легкого ступеня, рани лівої половини обличчя (лобної ділянки зліва та обох повік зліва), забою (контузії) лівого очного яблука з крововиливами в кон`юктиву, енофтальмом та артифакією лівого ока, з синцем в даній ділянці, що призвело до втрати зору 0,5 на ліве око. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 22.10.2018 тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_8 , у вигляді закритих переломів лицевого черепа (фрагментарний перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи), забою головного мозку легкого ступеня відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не є небезпечними для життя в момент спричинення. Забій (контузія) лівого очного яблука з крововиливами в кон`юктиву, енофтальмом та артифакією лівого ока, з синцем в даній ділянці відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали розлад здоров`я, пов`язаний із значною стійкою втратою працездатності менш як на одну третину. Рани лівої половини обличчя (лобної ділянки зліва та обох повік зліва) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільств, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Крім того ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що під час вчинення хуліганських дій, за вищезазначених обставин, умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс металевим домкратом удар в ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 , який намагався забрати у обвинуваченого ОСОБА_4 даний металевий домкрат.

В результаті нанесення удару потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів лицевого черепа (фрагментарний перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи), забою головного мозку легкого ступеня, забою (контузії) лівого очного яблука з крововиливами в кон`юктиву, енофтальмом та артифакією лівого ока, з синцем в даній ділянці, що призвело до втрати зору 0,5 на ліве око. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 22.10.2018 тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_8 , у вигляді закритих переломів лицевого черепа (фрагментарний перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи), забою головного мозку легкого ступеня відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не є небезпечними для життя в момент спричинення. Забій (контузія) лівого очного яблука з крововиливами в кон`юктиву, енофтальмом та артифакією лівого ока, з синцем в даній ділянці відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали розлад здоров`я, пов`язаний із значною стійкою втратою працездатності менш як на одну третину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України як умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а саме: 67008, 12 грн. майнової шкоди, 250000 гривень моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з явився, подав заяву в якій просив проводити розгляд даної справи у його відсутності.

Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з явилася, подала заяву, в якій просила розгляд даної справи проводити у її та потерпілого ОСОБА_8 відсутності, та задоволити клопотання про стягнення з обвинувачених витрат на правову допомогу згідно поданого клопотання за наслідками прийняття судом кінцевого процесуального рішення по даній справі - в сумі 40 000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане письмове клопотання про закриття провадження відносно нього за ч. 2 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України відповідно до вимог ст.49 КК України та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, наслідки закриття даного кримінального провадження із зазначених підстав та мотивів йому роз`яснені та зрозумілі.

ОСОБА_5 згідно обвинувального акта обвинувачується в тому, що 30.12.2017р. близько 20.00 год., він спільно із обвинуваченим ОСОБА_4 та свідком по справі ОСОБА_6 на автомобілі марки і моделі «BMW X3» із номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 , приїхали до кафе «Зорепад», що за адресою: с. Струпків, вул. Майданського, буд. 4, Коломийського району. Вийшовши із салону автомобіля обвинувачений ОСОБА_5 з обвинуваченим ОСОБА_4 , та свідком ОСОБА_6 направились до приміщення вказаного кафе.

Перебуваючи у приміщенні кафе, обвинувачений ОСОБА_5 з обвинуваченим ОСОБА_4 , та свідком ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальновизнаним нормам поведінки та моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок почали нецензурно висловлюватись та погрожувати застосуванням фізичного насильства відвідувачам та працівнику закладу.

Після цього, відвідувачі закладу, за проханням працівника кафе, попросили обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , та свідка ОСОБА_6 припинити хуліганські дії і залишити приміщення закладу. Однак, обвинувачений ОСОБА_5 з обвинуваченим ОСОБА_4 , та свідком ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю, протиставляючи себе загальноприйнятим нормам поведінки та моралі, продовжили висловлюватись нецензурними словами в сторону відвідувачів та погрожувати їм застосуванням фізичного насильства.

У подальшому, на тривалі прохання відвідувачів закладу припинити хуліганські дії та залишити приміщення закладу, обвинувачений ОСОБА_5 з обвинуваченим ОСОБА_4 , та свідком ОСОБА_6 вийшли з приміщення кафе та зупинились на прилеглій до кафе території, де продовжували висловлюватись нецензурними словами та погрожувати в сторону відвідувачів, які також вийшли, з метою недопущення продовження хуліганства застосувати фізичне насильство.

Продовжуючи хуліганські дії, біля входу у кафе обвинувачений ОСОБА_5 дістав з під одягу металевий ключ та взяв його в руки, а обвинувачений ОСОБА_4 направився до вищевказаного автомобіля «BMW X3» звідки взяв металевий домкрат. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальновизнаним нормам поведінки та моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс металевим домкратом удар в ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 , який намагався забрати у обвинуваченого ОСОБА_4 даний металевий домкрат.

В результаті нанесення удару потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів лицевого черепа (фрагментарний перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи), забою головного мозку легкого ступеня, рани лівої половини обличчя (лобної ділянки зліва та обох повік зліва), забою (контузії) лівого очного яблука з крововиливами в кон`юктиву, енофтальмом та артифакією лівого ока, з синцем в даній ділянці, що призвело до втрати зору 0,5 на ліве око. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 22.10.2018 тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , у вигляді закритих переломів лицевого черепа (фрагментарний перелом нижньої стінки лівої орбіти, перелом передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи), забою головного мозку легкого ступеня відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не є небезпечними для життя в момент спричинення. Забій (контузія) лівого очного яблука з крововиливами в кон`юктиву, енофтальмом та артифакією лівого ока, з синцем в даній ділянці відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали розлад здоров`я, пов`язаний із значною стійкою втратою працездатності менш як на одну третину. Рани лівої половини обличчя (лобної ділянки зліва та обох повік зліва) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе загальновизнаним нормам поведінки та моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, наніс удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому фізичну біль.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільств, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з явився, подав суду заяву просив проводити розгляд даної справи у його відсутності, цивільний позов потерпілим ОСОБА_10 , не заявлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав подане письмове клопотання про закриття провадження відносно нього за ч. 2 ст. 296 КК України відповідно до вимог ст.49 КК України та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, наслідки закриття даного кримінального провадження із зазначених підстав та мотивів йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України обвинувачених: ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України та ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Суд, роз`яснивши обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наслідки закриття провадження за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України з нереабілітуючих підстав на підставі ст.49 КК України та право заперечувати проти закриття провадження, поза об`єктивним сумнівом переконався в істинності та добровільності їх позицій.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинувачених, враховуючи заяви потерпілих, представника, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, які мали місце 30 грудня 2017 року.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років, тобто є нетяжким злочином в розумінні ч. 4 ст. 12 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, тобто є нетяжким злочином в розумінні ч. 4 ст. 12 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених ст. 49 КК України підстав, та відсутності заперечень з боку обвинуваченого має закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України є: 1) закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; 2) відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК); 3) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Аналогічне передбачено й нормами ч. 3 ст. 288 КПК України, зокрема, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 року (справа № 730/67/16-к).

Відповідно до матеріалів справи в т.ч. наданих прокурором, із врахуванням положень ст. 49 КК України, судом не встановлено , що перебіг строку давності переривався та зупинявся.

Тож, враховуючи клопотання обвинувачених, їх згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлені клопотання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

За вказаних обставин, наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови для звільнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності, а тому суд вважає, що клопотання останніх підлягають задоволенню.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний позов про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а саме: 67008, 12 гривень майнової шкоди, 250000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, слід залишити без розгляду, що не позбавляє останнього права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

Щодо клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про стягнення з обвинувачених витрат на правову допомогу за наслідками прийняття судом кінцевого процесуального рішення по даній справі - в сумі 40 000 грн. суд доходить наступних висновків.

В силу п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч.1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, що визначає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, суд ухвалює обвинувальний вирок у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 126 КПК України встановлено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2022 року у справі №598/1781/17, зазначається, що КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК України суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл витрат.

З огляду на вищенаведене суд доходить висновку, що з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути по 20 000 гривень з кожного на користь потерпілого ОСОБА_8 процесуальних витрат на правову допомогу, які підверджено квитанціями № 454900 від 26.10.2022р., № 454861 від 12.08.2021р., № 1379655 від 05.10.2022р.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та ст.ст.12, 49 КК України, керуючись ст.284, 286, 288, 372,376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 ,закрити.

ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 ,закрити.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, залишити без розгляду.

Роз`яснити право позивача на заявлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень витрат за отриману правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 20 000 (двадцять тисяч) гривень витрат за отриману правову допомогу.

Речові докази: металічний автомобільний ключ для демонтажу коліс, резиновий предмет ззовні схожий на дубинку, металічний автомобільний домкрат чорного кольору - знищити; автомобіль марки «BMW X3» із номерним знаком іноземної реєстрації НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_12 , жительці АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт, накладений на майно, а саме: металічний автомобільний ключ для демонтажу коліс, резиновий предмет ззовні схожий на дубинку, металічний автомобільний домкрат чорного кольору.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений учасникам судового провадження 19 червня 2023 року о 13 год.30 хв. в приміщенні Коломийського міськрайонного суду.

Суддя: ОСОБА_1