ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року, якою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 240 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новодонецьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, неодружений, працює директором ТОВ «АРЕАЛ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 07 серпня 2023 року, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22-00 години вечора до 06-00 години ранку наступної доби, крім випадків необхідності запобігання загрозі життю і здоров`ю,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2023 року задоволено клопотання першого заступника керівника Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного за ч.3 ст.240 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 07 серпня 2023 року, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22-00 години вечора до 06-00 години ранку наступної доби, крім випадків необхідності запобігання загрозі життю і здоров`ю та покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання до шести років позбавлення волі, та свідки цього правопорушення можуть перебувати в службовій залежності від нього як керівника товариства. Вирішуючи питання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, ступінь обґрунтованості такої підозри, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та певні соціальні зв`язки, а також те, що всі основні слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні на даний час проведені, документи та інші речі, які мають значення доказів, вилучені.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року як пропущеного з поважних підстав. В обґрунтування клопотання зазначає, що проголошення повного тексту ухвали відбулось 03 липня 2023 року, тому до цього моменту сторона захисту була позбавлена можливості подати вмотивовану апеляційну скаргу з огляду на неможливість оцінки висновків слідчого судді.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що надані стороною обвинувачення докази існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України в жодній мірі не доведені.

Захисник стверджує про неповноту судового розгляду, оскільки основною підставою для задоволення клопотання прокурора були показання зацікавлених свідків, показання яких майже в повній мірі відображають позицію заявника ТОВ «Актіс Трейд». Також захисник зазначає, що між ТОВ «Актіс Трейд» та ТОВ «Техіновація» існує господарський спір. Посадові особи ТОВ «Актіс Трейд» з метою тиску на ТОВ «Техіновація» та задля прикриття власної незаконної діяльності ініціювали відкриття кримінального провадження проти ТОВ «Ареал». Слідчим суддею не досліджено докази сторони захисту, а пріоритет надано доказам сторони обвинувачення. Сам факт укладання договору між ТОВ «Ареал» та ТОВ «Техіновація» не утворює жодного елементу складу злочину за ч.3 ст.240 КК України та є виключно законною господарською діяльністю.

Крім того, захисник зазначає про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Так, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосована до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною та достатньою підставою для встановлення ризику переховування. Після допитів ОСОБА_8 жодним чином не впливав на свідків, що виключає наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, сторона захисту не погоджується з рішенням слідчого судді щодо застосування до ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, що підтверджується відсутністю обґрунтованої підозри та відсутністю жодного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недоведеністю прокурором застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку апеляційного оскарження, колегія суддів зважає на те, що 20 червня 2023 року було постановлено вступну та резолютивну частину ухвали, тому останній день строку подання апеляційної скарги 26.06.2023 (25.06.2023 вихідний день), а апеляційна скарга захисника подана шляхом поштового зв`язку 07.07.2023, тобто з пропуском строку, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК.

У вступній та резолютивній частині ухвали прийнято рішення про проголошення повного тексту ухвали 23.06.2023, проте в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання в якому проголошувався повний текст судового рішення або відповідна довідка про відсутність технічної фіксації через неявку учасників провадження. Також відсутні розписки про вручення повного тексту ухвали слідчого судді та відомості про направлення учасникам судового провадження копії повного тексту. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст оскарженої ухвали оприлюднено 04.07.2023.

Таким чином, матеріалами провадження не спростовуються твердження захисника про його ознайомлення з повний текстом оскарженої ухвали 03.07.2023, а відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції розцінює причини пропуску захисником строку апеляційного оскарження як поважні, строк пропущений не внаслідок бездіяльності захисника, а тому його клопотання підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, санкція якої передбачає покарання караються позбавленням волі на строк від трьох до шести років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає матеріально-правові підстави для застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема протоколами обшуків, висновками судових експертиз, протоколами допиту свідків та іншими доказами.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 , перебуваючи не під домашнім арештом та усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком від трьох до шести років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Враховуючи, що деякі зі свідків у кримінальному провадженні є підлеглими ОСОБА_8 , а саме він є директором ТОВ «АРЕАЛ», на якому працюють певні свідки, то такий ризик, як вплив на свідків є реальним і доведеним прокурором.

Посилання захисника, що слідчим суддею не враховані відомості про особу ОСОБА_8 , спростовуються змістом оскарженого судового рішення та частковим задоволенням клопотання прокурора.

Як видно з оскарженої ухвали слідчий суддя належним чином врахував відомості про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що тримання ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом є невиправданим, частково задовольнив клопотання, застосувавши до нього домашній арешт у нічний час доби і з таким рішенням погодилась сторона обвинувачення.

Відповідає вимогам процесуального закону та узгоджується з фактичними обставинами даного кримінального провадження і висновки слідчого судді, що запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК, можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ст. 178 КПК, апеляційний суд, перевіривши обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри за ч. 3 ст. 240 КК України, враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, відомості про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доходить висновку, що для нівелювання встановлених ризиків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що стосовно ОСОБА_8 необхідним і достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи і дозволить контролювати поведінку підозрюваного, тим самим в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що строк дії оскарженої ухвали слідчого судді закінчився 07.08.2023, у зв`язку питання доцільності подальшого застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу може бути вирішено в межах іншого судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407,418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження - задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного за ч. 3 ст. 240 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4