БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/588/23
Провадження № 1-кп/730/44/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Борзна кримінальне провадження №0000133 від 13 травня 2023 року з обвинувальним актом від 30 травня 2023 року по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Ніжинського району Чернігівської області, проживаючого за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, -

у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , згідно виконавчого листа Борзнянського районного суду Чернігівської області у справі № 2-245/09 від 24.04.2009, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру, починаючи з 08.04.2009 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водночас, ОСОБА_5 достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, починаючи з 23.09.2014 злісно ухиляється від сплати аліментів на користь потерпілої ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 , а саме будучи працевлаштованим не вживав заходів щодо сплати аліментів, будучи працездатним, без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався до органів Державної служби зайнятості з приводу постановки на облік, як безробітний, маючи тимчасовий заробіток, умисно та злісно ухилявся від сплати аліментів, не повідомляючи про це державного виконавця та приховував фактичні доходи, не надавав потрібної матеріальної допомоги на утримання дитини, в результаті чого за період з 23.09.2014 по 19.05.2023 утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 147646, 27 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював та повідомив, що, знаючи про необхідність сплати присуджених алiментiв, такі не сплачував, допомоги на утримання дитини з 2014 року взагалі не надавав. У службу зайнятості не звертався. Офіційно працевлаштований не був та не вживав ніяких заходів для такого працевлаштування. Він співмешкав з жінкою, з якою також має спільну неповнолітню дитину, тому коштів для сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 йому не вистачало. Наразі він живе за рахунок тимчасових підробітків, при цьому коштів на утримання дочки не виділяє. У скоєному щиро кається.

Потерпіла в судовому засіданні повідомила, що обвинувачений її колишній чоловік та батько її дитини. Він не сплачує аліменти згідно рішення суду від 24 квітня 2009 року. Після ухвалення рішення про стягнення алміментів, деякий час здійснював їх сплату, а потім взагалі припинив. З дитиною не спілкується, її життям не цікавиться. Просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не ставить під сумнівта не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій учасників процесу, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілої та матеріалами кримінального провадження, які стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження у визначеному порядку та обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченніповністю доведена і його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1ст. 164 КК України, як злiсне ухилення вiд сплати встановлених рiшенням суду коштiв на утримання дитини (алiментiв).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного, позицію потерпілої.

ОСОБА_5 за місцем проживання негативної характеристики не має, не одружений, є особою працездатного віку, проте не працює, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченоговідсутні.

Таким чином, виходячи з характеру та тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої покарання обставини, особи винного та його ставлення до вчиненого діяння, відсутності постійного місця роботи та легальних джерел доходу, позиції потерпілої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального праворушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

Речові докази по справі: супровідний лист, відповіді на запит на трьох аркушах, вилучені в ході тимчасового доступу у Борзнянській ДПІ ГУ ДПС у Чернігівській області - залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1