Справа № 465/4498/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/654/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обраного відповідно до ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року, обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Воркута, російська федерація, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

та продовжено останньому строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 21 серпня 2023 року включно.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що у даній справі уже порушена «розумність» строку тримання під вартою, оскільки жодних нових доказів встановлювати немає потреби та доцільності, адже ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочині визнає повністю та розкаюється у вчиненому.

Вважає, що ризики, які існували на момент затримання, відсутні.

Стверджує, що ОСОБА_7 ховатися від правосуддя не має наміру, а бажає приєднатися до ЗСУ та довести своєю службою правдивість своїх намірів не вчиняти у подальшому злочинів та не порушувати закон.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних вимог захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, на розгляді Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26.04.2023 обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 червня 2023 року. З урахуванням того, що завершити судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження до 23.06.2023 не вбачається за можливе, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, ризики, що були підставою обрання запобіжного заходу, не зникли, а саме: обвинувачений у подальшому може переховуватись від суду, оскільки такий є переселенцем з Луганської області, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, викраденого в потерпілого майна, квитанцій про його передачу чи заставу; може незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження та на даний час перебувають на досудовому розслідуванні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; зважаючи на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та є всі підстави вважати, що останній може вчинити аналогічні злочини, продовжувати свою злочинну діяльність.

На думку апеляційного суду, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У даному випадку встановлюючи існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду, колегія суддів бере до уваги відомості щодо особи обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі встановлення його вини. До того ж, у разі переховування обвинуваченого ОСОБА_7 стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинуваченого.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також бере до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу процесуальних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4