КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3028/2023 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ЄУН: 375/825/21 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001196 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року суду відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, не депутата, раніше судимого:

- 10 грудня 2013 року Макарівським районним судом Київської області за частиною 2 статті 125 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки; 6 квітня 2015 року ухвалою Макарівського районного суду Київської області іспитовий строк скасовано та направлено до відбуття покарання у виді 2 років обмеження волі; 22 квітня 2016 року ухвалою Ірпінського районного суду Київської області не відбуту частину покарання у виді 1 року 2 днів обмеження волі замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт; звільнений 4 травня 2016 року з заміною на громадські роботи на 240 годин; 27 лютого 2017 року покарання у виді 240 годин громадських робіт відбуте;

- 26 липня 2017 року Таращанським районним судом Київської області за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт;

- 15 вересня 2017 року Рокитиянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 14 листопада 2019 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 10 місяців 9 днів,

- 31 серпня 2022 року Рокитнянським районним судом Київської області за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8 В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначено за правилами частини 1 статті 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами частини 4 статті 70 КК України, з урахуванням вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 31 серпня 2022 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктами 2, 4 частини 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання обраховується з 31 серпня 2022 року. Запобіжний захід не застосований.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 2 червня 2021 року близько 11.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, що в залі-кімнаті будинку на столі знаходився належний його батькові, ОСОБА_10 , ноутбук марки «ASUS Х543М» моделі «X543MA-GQ496» серійний номер K8N0GR01Y58432A, та вирішив викрасти ноутбук з метою продажу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, взяв в руки ноутбук марки «ASUS Х543М», моделі «X543MA-GQ496», серійний номер K8N0GR01Y58432A та виніс його за межі будинку, чим вчинив таємне викрадення чужого майна.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, а саме того ж дня близько 12.30 год., знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 продав викрадений ним ноутбук марки «ASUS Х543М», моделі «X543MA-GQ496» серійний номер K8N0GR01Y58432A невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Згідно з висновком експерта № 2105 від 3 червня 2021 року, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість бувшого у використовуванні з літа 2020 року ноутбука марки «ASUS Х543М» моделі «X543MA-GQ496» серійний номер K8N0GR01Y58432A станом на 2 червня 2021 року складає 4500 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 4500 гривень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто як вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 7 липня 2021 року близько 11 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив по АДРЕСА_4 та направлявся до місця свого проживання. В цей час він побачив, що у дворі будинку АДРЕСА_5 зазначеної вулиці, у великій кількості знаходяться садові декоративні фігури, та він вирішив викрасти декілька фігур для декоративного прикрашання двору свого домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан двору АДРЕСА_4 та таким чином потрапив до його середини. Відразу ОСОБА_6 підійшов до місця, де знаходились садові декоративні фігури, належні ОСОБА_11 , та взявши в одну руку садову декоративну фігуру «Українка з коромислом» (висота: 870 мм, довжина 260 мм., ширина 300 мм, вага 7 кг., виготовлена з полімеру) та в іншу руку декоративну фігуру «Гном відпочиває під мухомором» (висота: 700 мм., довжина 310 мм., ширина 360 мм., вага 8 кг., виготовлена з полімеру), переніс їх до паркану та перемістив через нього, чим вчинив таємне викрадення чужого майна.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, а саме переніс викрадені садові декоративні фігури до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де встановив їх на території домоволодіння.

Згідно з висновком експерта № 2230 від 11 червня 2021 року, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи станом на 7 червня 2021 року, ринкова вартість садової декоративної фігури «Українка з коромислом» (висота: 870 мм., довжина 260 мм., ширина 300 мм., вага 7 кг., виготовлена з полімеру), яка була у використанні з жовтня 2019 року складає 1622, грн., вартість садової декоративної фігури «Гном відпочиває під мухомором» (висота: 700 мм., довжина 310 мм., ширина 360 мм., вага 8 кг., виготовлена з полімеру), яка була у використанні з 4 червня 2021 року складає 1316,70 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 2938 грн. 86 коп.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто, як вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України по двох епізодах, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши у мотивувальній частині вироку посилання на ч. 1 ст. 70 КК України щодо призначення ОСОБА_6 покарання при сукупності кримінальних правопорушень за кожне кримінальне правопорушення окремо та обґрунтування щодо строку відбування покарання; у резолютивній частині вироку абзац перший викласти в наступній редакції: ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; абзаци другий та п`ятий - виключити. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом першої інстанції двічі призначено покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто, застосовано закон, який не підлягає застосуванню, що призвело до призначення обвинуваченому незаконного покарання.

Крім того, судом безпідставно зазначено дату, з якої необхідно рахувати строк відбування покарання, оскільки вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 31 серпня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України. Таким чином ОСОБА_6 покарання за вказаним вироком фактично не відбував, так як звільнений від його відбування. У зв`язку з цим суд, призначаючи остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України та звільняючи особу від остаточно призначеного покарання, взагалі не повинен зазначати строк початку відбування покарання, оскільки від такого покарання особа фактично звільняється судом на підставі ст. 75 КК України та реально його не відбуває.

Обвинувачений та потерпілі, належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Вислухавши позицію прокурора щодо можливості проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КК України, враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та які докладно викладені у вироку та не оспорюються ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду.

Дії обвинуваченого по кожному епізоду як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, і прокурором як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду також не оспорюються.

У той же час колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне призначення судом першої інстанції покарання обвинуваченому за кожний злочин окремо та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Так, визнавши ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, суд призначив обвинуваченому за однією частиною однієї статті два покарання:

- за ч. 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

після чого на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних шляхом часткового складання покарань призначив остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону, на що слушно вказує прокурор.

Законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч.1 ст.32 КК повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

Кваліфікація двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК (тотожних кримінальних правопорушень), та призначення за ними покарання здійснюється згідно з усталеною судовою практикою.

Так, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчене кримінальне правопорушення, а решта як готування до кримінального правопорушення чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність кримінальних правопорушень повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних кримінальних правопорушень (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 8 лютого 2021 року справа № 390/235/19, провадження № 51-2177кмо20).

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого по кожному епізоду за однією частиною однієї статті - ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності, безпідставно призначив обвинуваченому покарання за кожний епізод окремо, а у подальшому - на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому застосовано закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів звертає увагу, що при призначенні покарання обвинуваченому судом враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, відомості, викладені у досудовій доповіді, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, судом враховано, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення згідно зі статтею 12 КК України є тяжкими злочинами; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; пом`якшуючі його відповідальність обставини, якими є розкаяння обвинуваченого у вчиненому, його активне сприяння у розкритті злочинів та добровільне відшкодування потерпілим завданої його діями матеріальної шкоди; обставину, яка обтяжує його відповідальність, а саме вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має місце реєстрації та постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, але отримує кошти за рахунок тимчасових заробітків, раніше судимий, останній раз Рокитнянським районним судом Київської області від 31 серпня 2022 року, однак має позитивну характеристику за місцем проживання; відповідно до довідок, наданих лікарем-наркологом та лікарем-психіатром КНП Рокитнянської селищної ради Київської області «Рокитнянська БЛ», не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Однак, колегія суддів наголошує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжкими злочинами, що свідчить про те, що суд першої інстанції помилково, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, вказав про те, що вони відносяться до тяжких злочинів.

Також судом враховано, що згідно з досудовою доповіддю відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеною Білоцерківським районним відділом № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 9 травня 2022 року, ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а рівень ризику його небезпеки для суспільства - середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк. Застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, і призначення такого покарання обвинуваченому не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про призначення остаточного покарання обвинуваченому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнаний винуватим оскаржуваним вироком, вчинені до постановлення 31 серпня 2022 року вироку Рокитнянським районним судом Київської області, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та відповідно до статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, з покладанням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктами 2, 4 частини 3 статті 76 КК України, та призначення ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 709 КК України остаточного покарання що шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, що також не оспорюється прокурором.

З огляду на встановлені обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, міри покарання, визначеної судом у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, його ставлення до вчиненого, визнання своєї винуватості, наявності обставин, що пом`якшують його покарання та врахувавши обставину, що обтяжує його покарання, беручи до уваги, що тяжких наслідків від скоєного не настало, враховуючи добровільне повне відшкодування обвинуваченим завданої його діями шкоди потерпілим, а також думку прокурора та потерпілих щодо міри призначеного покарання, досудову доповідь Білоцерківського районного відділу № 2 Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 9 травня 2022 року, суд дійшов висновку, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням статті 75 КК Українита звільненням його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 3 (три) роки, з покладенням обов`язків відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 2, 4 частини 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, з чим погоджується і колегія суддів, а також не оспорюється стороною обвинувачення.

Водночас колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне обрахування судом першої інстанції строку покарання обвинуваченому з 31 серпня 2022 року, оскільки застосування положень ст. 75 КК України свідчить про звільнення особи від відбування покарання, і відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

За наведених обставин, на переконання колегії суддів, вирок суду підлягає зміні і в частині обрахування строку покарання обвинуваченому шляхом виключення з резолютивної частини вироку такого рішення суду.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду зміні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року суду щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України - змінити: виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- про призначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України;

- про обрахування строку покарання з 31 серпня 2022 року.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 31 серпня 2022 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі статті 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктами 2, 4 частини 3 статті 76 КК України

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4