номер провадження 1-кп/570/276/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області у складі колегії суддів

головуючої судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в режимі відеоконференції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

провівши в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні№0000025по обвинуваченню

ОСОБА_6 за ч.1 ст.255-2, ч. 2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 за ч.1 ст.255-2, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_9 за ч.1 ст.255-2, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_10 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_13 за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_11 за ч.2 ст.255, ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_12 за ч.2 ст.307 КК України,

та ОСОБА_21 , в частині обвинувачення якого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-2, ч.5 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю цього обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

Прокурором ОСОБА_5 до Рівненського районного суду Рівненської області 07.07.2023 року були подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожному окремо, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених, які зможуть забезпечити виконання ними покладених процесуальних обов`язків, а також запобігти реалізації ризиків, передбачених п.п.3-5 ч.1 ст.177 КПК України, окрім як тримання під вартою неможливе.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подані ним клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_17 у підготовчому судовому засіданні заперечували проти клопотання сторони обвинувачення, вважаючи його необгрунтованим, ризики, вказані прокурором, вважали недоведеними. Просили відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити його на більш м`який - домашній арешт. Крім того, захисник ОСОБА_17 вказує, що клопотання прокурора не відповідає ст. 199 КПК України, посилається на практику ЄСПЛ яка вказує про зменшення ризиків з часом, які фактично перестають існувати. Пояснює, що наведені прокурором ризики, передбачені пунктами 3 та 4 є абсурдними, а ризик, передбачений пунктом 5 ч.1 ст. 177 КПК України лише гіпотетичним. Обвинувачений ОСОБА_7 пояснює, що у разі потреби він знайде житло для проживання в м.Рівне за місцем знаходження суду, що забезпечить його явку за кожним викликом до суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_18 у підготовчому судовому засіданні заперечували проти клопотання сторони обвинувачення, вважаючи його необгрунтованим, ризики, вказані прокурором, вважали недоведеними. Вказують, що слід віднайти компроміс щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого з огляду на обсяг матеріалів кримінального провадження та його складність.

Заслухавши думку учасників процесу, беручи до уваги положення процесуального закону щодо цілей і мети запобіжного заходу у даному конкретному випадку суд відхилив такі аргументи кожного з обвинувачених та їх захисників, як такі, що не переважують вимог громадського інтересу щодо забезпечення завдань кримінального провадження. Обвинуваченими не були надані докази щодо наявності міцних соціальних зв`язків, наявності житла для проживання у м.Рівне, відомостей про стан здоров`я, як вони про це зазначали.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Частинами 1, 3 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається з ухвали Рівненського районного суду від 25.05.2023 року, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закінчується 23.07.2023 року.

Аналізуючи зміст заявлених прокурором клопотань, суд визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених не зменшився і на даний час.

Суд враховує дані про осіб обвинувачених, які є особами молодого віку, працездатними, мають непогашені судимості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Також взято до уваги ризик продовження протиправної поведінки обвинуваченими.

Наведені прокурором в клопотанні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, а саме того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що клопотання підлягають до задоволення, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких; за вчинення яких передбачено максимальну міру покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі; дії обвинувачених являють підвищену суспільну небезпеку, вони можуть переховуватися від суду; можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, у п.36 справи ЄСПЛ «Москаленко проти України» (Заява№ 37466/04) від 20 травня 2010 року, зазначено, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відтак, суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України, не існує, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Ризик, вказаний прокурором у клопотаннях щодо незаконного впливу на свідків, під час розгляду клопотання у судовому засіданні прокурором не доведено.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року №459/3502/19 визначено рівність між термінами «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу». Суд у вказаній постанові роз`яснив, що відповідно до ч.3 ст.315 КПК під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених у розд.ІІ цього кодексу. У вказаному розділі передбачено в тому числі й порядок подання, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.

Тому, з огляду на вказане та з метою запобігання вище переліченим ризикам і дотримання обвинуваченими належної процесуальної поведінки, клопотання прокурора слід задоволити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 раніше обрані судом запобіжні заходи у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Враховуючи положення статті 183 КПК України та з урахуванням застережень, що містяться в п.5 ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне не визначати при постановленні ухвали розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, громадянину України, раніше судимому, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 15.09.2023 року, без визначення розміру застави.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Ківерці Волинської області, громадянину України, раніше судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 15.09.2023 року, без визначення розміру застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3