Справа № 369/9688/22
Провадження №1-кп/369/1333/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000273 від 31 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працював неофіційно, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України (далі КК України),

встановив:

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000273 від 31 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, в якому ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово судом було продовжено, останній раз ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року до 23 червня 2023 року включно, з альтернативою внесення застави у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 грн (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, з альтернативою внесення застави, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням наступних обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. В обґрунтування необхідності продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, вважає, що існують ризики того, що останній може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та експертів, вчиняти кримінальні правопорушення аналогічного характеру. Вважав, що тримання під вартою єдиним запобіжним заходом, який спроможний забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого у цій справі.

При обговоренні клопотання прокурора захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти його задоволення та просив зменшити розмір застави раніше визначений судом до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Стверджував, що визначений раніше судом розмір застави для його підзахисного є непомірним та в минулому судовому засіданні він надав суду довідки про доходи членів сім`ї обвинуваченого, згідно з якою донька обвинуваченого має середньомісячний дохід в розмірі близько 6000 грн, син - є студентом та відповідно будь-якого доходу не має, а дружина - не працює, так як доглядає за дитиною, яка навчається в другому класі.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити, оскільки визначений раніше судом розмір застави для нього є непомірним, а фінансовий стан його родини не дозволяє оплатити йому розмір застави раніше визначений судом. При цьому, зазначив, що тримається під вартою більше 1 року. Стверджував, що ризики заявлені прокурором повторюються, є надуманими та не існують, у зв`язку з чим клопотання прокурора є необґрунтованим. Крім цього, вказав, що направлена ним кореспонденція до адміністрації СІЗО не доходить та відповідно він позбавлений можливості ефективно захищатися в суді.

У зв`язку з чим просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час доби, або визначити розмір застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Поряд з цим, звертав увагу суду, що справа щодо нього є замовною. Вказував, що прокурор безпідставно відмовив йому в застосуванні до нього положень ст. 616 КПК України.

Прокурор заперечив проти клопотання сторони захисту стосовно зменшення розміру застави до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час доби.

За таких обставин, вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та клопотання сторони захисту, ознайомившись з клопотаннями, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право, обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, зареєстрований в с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області, тому з огляду на те, що на території України проводяться військові дії та частина території держави є тимчасово окупованою, обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності у даному кримінальному провадженні, заявлених прокурором ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, оскільки вчинення кримінальних правопорушень вперше, так як обвинувачений в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має, позитивні характеристики за місцем проживання, добровольчого формування АДРЕСА_3 , наявність постійного місця проживання обвинуваченого, наявність дружини та утриманців: двох неповнолітніх дітей (дитини, яка навчається в другому класі), тобто наявність стійких соціальних зв`язків, хоч і мають місце, однак на даний час вказані обставини навіть у своїй сукупності не є переконливими та достатніми для зміни йому такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, самі по собі такі обставини без їх сукупності з іншими обставинами, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими та такими, що створюють підвищену соціальну небезпеку, у тому числі в умовах воєнного стану, а також те, що ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати, хоча й суттєво зменшилися.

Звідси, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Суд погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений може вчиняти, в подальшому, дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків та експертів, хоча останній є мінімальним.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 19 червня 2023 року до 17 серпня 2023 року включно, у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, як того просила сторона захисту, а саме обвинувачений, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкоджати встановлення істини по справі, судом за результатом розгляду клопотання не встановлено.

Разом з тим, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що обвинуваченому раніше визначався альтернативний запобіжний захід застава у відповідному розмірі, а відтак дотримуючись загальних засад щодо зменшення обсягу процесуальних прав обвинуваченого (погіршення його правового становища в частині позбавлення можливості перебування в рамках альтернативного запобіжного заходу), суд вважає за необхідне визначити зазначений альтернативний запобіжний захід.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні.

Одночасно для гарантування належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням його особи, матеріального стану та інших обставин кримінального провадження, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, у співставленні з існуючими ризиками, які з часом зменшуються, враховуючи, що захисник та обвинувачений у судовому засіданні стверджували, а також в попередньому судовому засіданні надали докази, що попередньо застосована до обвинуваченого застава є непомірною (100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 грн станом на 01 січня 2023 року), суд вважає за необхідне зменшити розмір застави та визначити її у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 грн (сто тридцять чотири тисячі двісті) грн, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року, що становить 2684 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Зазначений розмір застави суд вважає справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченого та буде належною гарантією того, що у разі сплати цієї застави, ОСОБА_4 , вирішить не зникати через побоювання її втратити.

Суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_4 більше року перебуває під вартою та протягом тривалого періоду часу не вносив розмір застави раніше визначений судом, що свідчить про те, що раніше визначений розмір застави є надмірним тягарем як для обвинуваченого, так і для членів його родини, знайомих, що є неприпустимим з огляду на положення Конституції України, КПК України та практику Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст. 176 - 178, 182 -184, 193, 194, 196, 197, 205, 376, 392 КПК України,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення розміру застави, задовольнити частково.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, задовольнити частково.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 19 червня 2023 року до 17 серпня 2023 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) грн, яка повинна бути внесена у національній грошовій одиниці, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області: код отримувача (ЄДРПОУ): 26268119, р/р UA0018661, банк отримувача (ГУДКСУ): Держказначейська служба України, м. Київ, код банку (МФО ГУДКСУ): 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_4 , по справі №369/9688/22 в Києво-Святошинському районному суді Київської області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками та експертами у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язків до 17 серпня 2023 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи, де обвинувачений перебуває під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа Державної установи «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи, де обвинувачений перебуває під вартою негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1