ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/758/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 619/4699/21 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 317, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 307,
ч.3 ст. 313, ч.1 ст. 263 Кк України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 травня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000082 від 27.01.2021 за частиною 2 статті 317, частиною 3 статті 311, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 313, частиною 1 статті 263 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 11.07.2023.

Відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11.05.2023, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання з метою з`явитись до центру комплектації задля мобілізації до лав ЗСУ. У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою - відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала суду першої інстанції носить суто формальний характер, як і клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , до клопотання прокурором не було додано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, зазначених в клопотанні, в зв`язку з чим суд першої інстанції був позбавлений можливості оцінити існування ризиків, та опирався виключно на зміст формального клопотання прокурора без дослідження жодного доказу.

Апелянт зазначає, що жоден з ризиків, які зазначені в клопотанні прокурора не підтверджується жодним доказом, окрім суцільних припущень з боку органу досудового слідства, а зараз і прокурора.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, отже і ризик втечі не підтверджується. Також, в даному випадку виключається вплив на свідків , оскільки більшість свідків допитано, а явку не допитаних свідків прокурор не може забезпечити у зв`язку з військовим станом. Знищити вилучені речі ОСОБА_7 фізично не зможе з підстав знаходження їх на зберіганні у відділі поліції. Захисник вказує, що вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_7 також не підтверджується жодним із доказів.

На думку захисника не визначення застави ОСОБА_7 є беззаперечно дискримінаційною умовою без будь-якої ознаки, що є прямим порушенням як норми прямої дії Конституції, так і норм міжнародних правових актів.

Крім того захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 зі свого боку просить про зміну йому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою за для того, щоб приєднатись до лав ЗСУ та боронити нашу державу від агресії рф.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого, захисника які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років, особу обвинуваченого, та вважав, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1,3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, та жодний з інших більш м`яких запобіжних заходів не здатний їм запобігти.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчиненні кримінальні правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері незаконного виготовлення та обігу особливо небезпечних психотропних речовин, та злочину проти громадської безпеки, а саме незаконному поводженні зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речованами, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги те, що відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто не має офіційних джерел існування, не має міцних соціальних зв`язків, що додатково свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи захисника щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду можливість, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про не визначення ОСОБА_7 розміру застави суд апеляційної інстанції вважає, що суд відповідно до положень пункту 5 частини 4 статті 183 КПК України при постановленні ухвали про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: