КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

та обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Подільського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року затверджено угоду про примирення від 09.02.2023 року у кримінальному провадженні № 0000649 між потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_8 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 з іншого боку. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та засуджено до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 2 ст. 75 та ст. 76 КК України суд звільнив ОСОБА_6 від відбування основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком, судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 30 серпня 2022 року, приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 525» р.н. НОМЕР_1 , в якому на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_9 , рухався по проїзній частині вулиці Косенка у місті Києві, зі сторони вулиці Красицького в напрямку вулиці Кареловська, в межах своєї смуги, з перевищенням максимально дозволеної швидкості на зазначеній ділянці дороги 40 км/год. У цей час, у зустрічному напрямку, по проїзній частині вулиці Косенка в місті Києві, зі сторони вулиці Кареловська в напрямку вулиці Красицького, в межах своєї смуги рухався автомобіль марки «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . Проїзна частина вул. Косенка в місці дорожньо-транспортної пригоди має дві смуги руху, по одній в кожному напрямку (не позначених дорожньою розміткою) та заокруглення праворуч по ходу руху автомобіля марки «BMW 525», р.н. НОМЕР_3 . Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 підпункту «б», 2.9 підпункту «а», п. 12.1, підпункту «б» п. 12.9 та п. 33 «Дорожні знаки» 3. Заборонні знаки. 3.29. «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.» Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил з боку водія ОСОБА_6 виявились у тому, що він, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 525», р.н. НОМЕР_1 , маючи об`єктивну змогу виявити заборонний знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год» та обрати відповідну швидкість руху, спостерігаючи за показниками спідометру та усвідомлюючи, що швидкість керованого ним транспортного засобу складає 70 км/год., будучи заздалегідь попередженим дорожнім знаком 1.3.1 про декілька поворотів на проїзній частині, відповідних висновків для себе не зробив та, рухаючись по проїзній частині вул. Косенка у м. Києві, яка призначена для руху в двох напрямках, в місці зміни конфігурації дороги у вигляді заокруглення праворуч, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку, не обрав дозволений швидкісний режим та безпечні прийоми керування (щоб мати постійну змогу контролювати напрямок і траєкторію руху автомобіля в межах своєї смуги), внаслідок чого, поблизу будинку № 17 не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив втрату його курсової стійкості, занос автомобіля вліво та подальший виїзд на зустрічну смугу, в межах якої здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Octavia», p.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

У результаті ДТП, пасажир автомобіля «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого передпліччя: уламкового перелому ліктьового відростка правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступню тяжкості. Також в результаті ДТП був травмований водій автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки - перелому 7 ребра по середній аксілярній лінїї з незначним зміщенням уламків праворуч, забійної рани передньої поверхні лівого колінного суглобу, садна верхніх кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступню тяжкості.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року, направити кримінальне провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_6 свою вину не визнавав, розкриттю злочину не сприяв, інших даних, які не зафіксовані під час огляду місця події, не повідомляв, а встановлені в угоді обставини, жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння, та відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що згідно Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху » від 16.01.2021 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху ПДР та доповнено статтею 286-1. Більш того, вказаним Законом внесено зміни до ст. 75 КК України щодо прямої заборони на звільнення від відбування покарання з випробуванням, щодо осіб, які вчинили злочин у сфері правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами та керували транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

На думку прокурора, звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо осіб, які вчинили злочин у сфері правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами та керували у стані сп`яніння, є незаконним.

Разом з тим, як зазначає апелянт, судом залишилось не з`ясованим питання, під дією яких саме наркотичних речовин перебував обвинувачений під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Також, прокурор звертає увагу на те, що судом не взято до уваги матеріли, що характеризують ОСОБА_6 , а саме те, що він притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП за керування транспортними засобами у стані сп`яніння та за ст. 124 цього Кодексу. Разом з тим, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, що призвело до вчинення ним кримінального правопорушення, а відтак, застосування ст. 75 КК України є таким, що категорично не відповідає закону та інтересам суспільства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення потерпілих та обвинуваченого, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вказана скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Як прямо передбачено вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, незважаючи на наведені вище вимоги норм процесуального та матеріального права, суд першої інстанції прийняв безпідставне судове рішення про затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим, а також про призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням вимог ч. 2 ст. 75 КК України, з огляду на таке.

Як вбачається із обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000649 від 31.08.2022 року ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 1 ст. 75 КК України, суд першої інстанції не мав жодних правових підстав для затвердження угоди про примирення та прийняття рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки вказаною нормою прямо заборонено застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Посилання у вироку суду першої інстанції на те, що положення ч. 2 ст. 75 КК України дозволяли йому прийняти про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки воно не тільки не ґрунтується на законі, а прямо суперечить положенням ч. 1 вказаної вище статті, яка містить обов`язковий перелік випадків, коли звільнення від відбування покарання з випробуванням взагалі не може бути застосоване, незалежно від виду та розміру покарання, що передбачені вказаною нормою, яке призначає суд за вчинене кримінальне правопорушення.

Оскільки ч. 1 ст. 286-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно вимог ч. 1 ст. 75 цього Кодексу, прямо віднесено до випадків, які забороняють звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції, перевіряючи угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, зокрема закону України про кримінальну відповідальність, не мав правових підстав для її затвердження, оскільки умови цієї угоди, в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суперечили наведеним вище вимогам закону.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що вирок суду ухвалений щодо ОСОБА_6 не може бути визнаний законним та обґрунтованим, оскільки рішення суду про затвердження угоди про примирення та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суперечить нормам процесуального та матеріального права.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судового рішення, є зокрема такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, встановивши наявність законних підстав для скасування судового рішення, колегія суддів, за наслідками апеляційного розгляду, вважає необхідним прийняти рішення, яким вирок Подільського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду, оскільки, відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відсутності підстав для затвердження угоди судове провадження продовжується у загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 412, 415, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити за матеріалами кримінального провадження № 0000649 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 758/427/23

Номер провадження : 11-кп/824/2801/2023

Категорія: ч. 1 ст. 286-1 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1