ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4382/22

Провадження № 1-кп/210/217/23

"25" квітня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000132 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, ОСОБА_4 не виконує покладені на нього обов`язки, застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, домашній арешт особиста порука, застава не забезпечить належне виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти вищевказаним ризикам у зв`язку із відсутністю осіб.

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, тому виникла необхідність, необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник, кожен окремо заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати домашній арешт.

Вислухавши пояснення сторін, суд доходить до наступного висновку.

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебувають матеріали кримінального провадження, відомості якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 10.11.2022, за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_4 .

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Президентом України підписано Указ №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на підставі чого продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, у період якого:

Згідно обвинувального акту,22 жовтня 2022 року близько 21.10 годин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , маючи намір направлений на відкрите викрадення чужого майна неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та звернення його на свою користь, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій шляхом ривку вирвав з рук потерпілої мобільний телефон марки «Apple Iphone XS MAX», чорного кольору, об`ємом пам`яті 256 GB, після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив всі дії для доведення кримінального правопорушення до кінця, у зв`язку з чим реалізував злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим, своїми діями спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3155 від 19.11.2022 року на загальну суму 14400,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу відповідно до положень статті 331 КПК України на стадії судового розгляду вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000132 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України скеровано до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Після призначення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_4 до суду не з`являвся, тобто почав переховуватися від суду, у зв`язку з чим ухвалою суду від "22" лютого 2023 р. вирішено надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25 квітня 2023 року вказана ухвала виконана, обвинуваченого доставлено до зали суду.

Крім того, ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.11.2022 року підозрюваному було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту строком на 60 діб по 26 січня 2023 року включно із покладенням на нього таких обов`язків:

за першою вимогою прибувати за викликом до визначеної службової особи (слідчого, прокурора, слідчого судді у кримінальному провадженні або суду);

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати приміщення будинку АДРЕСА_3 - цілодобово строком на 60 діб.

Однак, ОСОБА_4 нехтуючи своїми процесуальними обов`язками умови домашнього арешту не виконував та згідно інформації ВП №2 КПУ ГУНП, на яких покладено обов`язки щодо контролю за виконанням запобіжного заходу, за місцем мешкання був відсутній, що підтверджується матеріалами перевірок від 22.12.2022, 26.12.2022, 16.01.2023.

Таким чином, на даний час виникла необхідність у обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим прокурором до суду подано відповідне клопотання.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для обрання даного запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК України є наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст.177, п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на час судового розгляду кримінального провадження є наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі "Москаленко проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо особи обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такі ризики існують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування від суду прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 після призначення судового розгляду у суді першої інстанції до суду систематично не з`являвся, причини своєї неявки не повідомляв, знехтував обов`язками, згідно ухвали слідчого судді від 30.11.2022 року.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення зазначено, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, тобто не має засобів для існування, що може стати причиною вчинення інших корисливих кримінальних правопорушень.

Під час вирішення питання про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

- до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про те, що застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, крім тримання під вартою, є не доцільним та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а застосування такого запобіжного заходу є необхідним для виконання завдань кримінального провадження.

За ч. 1 ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Судом встановлено, що станом на 25 квітня 2023 року наявні ризики, передбачені пунктами 1,5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні, і стороною захисту та обвинуваченим не спростовано у суді їх відсутність.

Альтернативні запобіжні заходи, враховуючи наведене, на думку суду не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможуть запобігти вище переліченим ризикам у даному кримінальному провадженні.

Посилання захисника на можливість застосування до обвинуваченого домашнього арешту відхиляються, оскільки обвинуваченим було порушено покладені на нього обов`язки згідно ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи майновий стан обвинуваченого, який раніше судимий, обставини кримінального правопорушення, суспільно-небезпечні наслідки ймовірного вчинення такого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, а також встановлений в судовому засіданні ризик переховування, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі 25 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 67100,00 гривень, оскільки саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

Підстав для незастосування застави суд не вбачає.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, - можливо лише шляхом застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 24 червня 2023 року.

Матеріали справи не містять відомостей або обставин, які б унеможливлювали застосування обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 291, 331, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000132 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, а саме до 24 червня 2023 року включно.

Розмір застави визначити у межах 25 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 67100 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинуваченим вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів, тобто до 24 червня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 26.04.2023 року о 10-00 годині.

Суддя: ОСОБА_1