КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 09 серпня 2023 року апеляційні скарги прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року, відносно

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березівка, Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, директора з продажів ПрАТ «КЦКБА» зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк дії ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою, визначено тривалістю 37 (тридцять сім) днів, тобто до 09 вересня 2023 року, включно.

Визначено розмір застави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достатній для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків передбачених КПК України у вигляді 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду по вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

- здати на зберігання до слідчого у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та продовжити підозрюваній ОСОБА_7 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 вересня 2023 року, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_6 просив змінити ухвалу слідчого судді в частині визначення ОСОБА_7 застави, та зменшити розмір застави на 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720, 00 грн.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави незаконною, необгрунтованою та не вмотивованою.

Зазначає, що слідчим суддею незважаючи на те, що встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , досліджено долучені до вказаного клопотання матеріали кримінального провадження, що його обґрунтовують, а також встановлення ризиків переховування від органу досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, можливість продовження кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, зроблено висновок що до підозрюваної ОСОБА_7 слід визначити розмір застави в розмірі 805 200 грн.

Однак, слідчим суддею в оскаржуваному рішенні не наведено мотивів про необхідність визначення ОСОБА_7 застави зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також не вказано чому саме вказані доводи прокурора, наведені у судовому засіданні, не взято до уваги.

Сторона обвинувачення вважає, що слідчим суддею не взято до уваги характер кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , зокрема у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України у тісній співпраці із представниками держави-агресора, відтак має такий високий ступінь суспільної небезпеки.

На переконання прокурора, визначення слідчим суддею ОСОБА_7 розміру застави не забезпечить усунення існуючих ризиків, встановлених судом, а тому підозрюваній необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Водночас захисник у своїй апеляційній скарзі зазначив, що визначений розмір застави є надмірним.

Зауважує, що дохід підозрюваної складається виключно з заробтньої плати, яку вона отримує в ПАТ «Київське Центральне Конструкторське Бюро Арматуробудування» та складає приблизно 40 000, 00 грн. на місяць. Крім того, ОСОБА_7 планує звернутися до територіального підрозділу Пенсійного Фонду України з метою оформлення пенсії за віком.

При цьому, підозрювана не володіє майновими активами, які б вказували на значний рівень майнового забезпечення, зокрема їй належить будинок на праві приватної власності у Миколаївській області.

Крім того, жодних прибутків від реалізації ПАТ «Київське Центральне Конструкторське Бюро Арматуробудування» ОСОБА_7 не отримувала, а відповідно до повідомлення про підозру майнова шкода у кримінальному проваджені не заподіяна.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на її утриманні непрацездатна мати, яка потребує постійного догляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили її задовольнити, та заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та підтримав апеляційну скаргу подану стороною обвинувачення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управління СБ України здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про яке 11 січня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000025, за підозрою у тому числі ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

10 червня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1ст. 111-2 КК України.

10 червня 2023 року до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08 серпня 2023 року включно, без визначення застави.

26 липня 2023 року постановою першого заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 10 вересня 2023 року.

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 продовжено раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави у вигляді 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в частині визначення підозрюваній ОСОБА_7 розміру застави, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої їйпідозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою.

Зокрема, підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Врахування тяжкості покарання при розгляді питання щодо продовження дії запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

При цьому, ухвалою слідчого судді підозрюваній ОСОБА_7 визначено розмір застави у вигляді 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 гривень.

Однак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду в частині визначення розміру застави є незаконною, необгрунтованою і не вмотивованою, відтак підлягає скасуванню, а клопотання слідчого підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, слідчий суддя під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваній встановив достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Також, слідчий суддя в ході розгляду вказаного клопотання дійшов висновку, що з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваної ОСОБА_7 , з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваної, їй необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею з огляду на викладене, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує останній за його скоєння, вік та стан її здоров`я, соціальні зв`язки, її репутацію та майновий стан, а також те, що заявлені ризики, які враховувались при застосуванні міри запобіжного заходу не зникли, зроблено висновок про те, що зазначене клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 , підлягає до задоволення.

Поряд із цим, слідчий суддя клопотання слідчого задовольнив частково, продовжив підозрюваній ОСОБА_7 строк тримання під вартою та визначив заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 гривень.

Однак, як зазначила сторона обвинувачення, у клопотанні, яке підтримав у судовому засіданні прокурор, слідчий просив не визначати підозрюваній ОСОБА_7 розмір застави у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду на ті ризики, які доведені прокурором та встановлені судом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Поряд із цим, положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-1, 258-258-5, 260, 261, 437 -442 Кримінального кодексу України.

Як вбачається із матеріалів провадження, в клопотанні слідчого зазначено, що підозрювана ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими особами, всупереч законодавству України про заборону здійснення господарської діяльності із суб`єктами держави-агресора, не дивлячись на факт відкритої збройної агресії російської федерації проти України, окупації територій, організувала здійснення активної прямої господарської діяльності із країною-агресором, з підприємствами, які входять в структуру російської державної компанії ДК «Росатом», тобто корпорації, яка має прямі оборонні контракти із міністерством оборони РФ, та під контролем якої на сьогоднішній час знаходиться тимчасово окупована російськими військами найбільша в Європі й третя у світі за сукупною потужністю Запорізька атомна електростанція, що ставить під загрозу життя та здоров`я народу України та Європи в цілому.

При цьому, ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими особами сприяла в організації укладення контрактів, виготовленні і поставці продукції ПрАТ «КЦКБА» компаніям підпорядкованим ДК «Росатом» під чітким їх контролем та погодженням, про що свідчать проведені відносно ОСОБА_7 негласні слідчі (розшукові) дії, вилучені в ході обшуків за місцем проживання та робочим місцем останньої матеріали, мобільні телефони останньої та вміст електронної пошти.

З огляду на викладене, ОСОБА_7 , розуміючи тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, будучи в деталях обізнаною про обставини підготовки та вчинення кримінального правопорушення, маючи тісні зв`язки із представниками держави-агресора, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, зокрема під заставою, може переховуватися від органу досудового розслідування і суду, матиме можливість контактувати із іншими співучасниками злочину, й надалі узгоджувати з ними свої дії за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати ні гласними, ні негласними засобами контролю, а також може вчиняти тиск на свідків у кримінальному провадженні з метою надання неправдивих показів щодо обставин кримінального правопорушення, причетність до нього її чи інших підозрюваних.

Однак, слідчим суддею незважаючи на те, що встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , досліджено долучені до вказаного клопотання матеріали кримінального провадження, що його обґрунтовують, а також встановлення ризиків переховування від органу досудового розслідування у і суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, можливість продовження кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, зроблено висновок що до підозрюваної ОСОБА_7 слід визначити розмір застави в розмірі 805 200 грн.

При цьому у своєму рішенні слідчим суддею не наведено мотивів прийнятого рішення про необхідність визначення ОСОБА_7 застави зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також не вказано чому саме вказані доводи прокурора, не взято до уваги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно ч. 2 цієї статті законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Частиною 3 цієї статті визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи викладене, слідчим суддею при винесенні вказаного рішення від не взято до уваги характер кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , зокрема того, що вона підозрюється у вчиненні кримінального провадження проти основ національної безпеки України у тісній співпраці із представниками держави-агресора, тому має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей та інтересів суспільства.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що визначення слідчим суддею ОСОБА_7 розміру застави не забезпечить усунення встановлених ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, а тому відповідно вимог ст. ст. 197, 199 КПК України підозрюваній необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Доводи захисника, щодо характеризуючих даних про особу підозрювану, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на її утриманні непрацездатна мати, яка потребує постійного догляду,не можуть бути безумовними підставами для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчого, та продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 .

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 вересня 2023 року, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Унікальний номер справи 761/27414/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження 11сс/824/5058/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК