Справа № 136/139/22
провадження №1-кп/136/8/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 06.01.2022,№0000190 від 06.07.2022

про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобове, Тячівський р-н, Закарпатська обл., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.08.2021 за ст. 390-1 КК України призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном на 1 рік із покладенням обов`язків, не працює, з початковою освітою - 6 класів навчання у школі, одруженого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції);

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції);

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та пов`язаний із останньою спільним побутом, проживаючи спільно з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 та у відповідності до положень ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» перебуваючи з 13.08.2021 по теперішній час у ВП №4 Вінницького РУП ГУНП Вінницькій області на превентивному обліку як кривдник за вчинення ним домашнього насильства, на шлях виправлення не став та систематично продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї дружини та неповнолітніх дітей за наступних обставин. Так, ОСОБА_2 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, продовжив систематично, а саме - 20.05.2021, 14.05.2021 та 15.07.2021 вчиняти відносно своєї дружини ОСОБА_4 , та неповнолітніх дітей акти психологічного домашнього насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої та її неповнолітніх дітей, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, згідно постанов Липовецького районного суду в справах про адміністративні правопорушення за № 136/843/21 від за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України; за № 136/1087/21 від 07.07.2021 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, за № 136/1253/21 від 16.07.2021 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України. Незважаючи на викладене та достеменно розуміючи наслідки своїх протиправних дій ОСОБА_2 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині та неповнолітнім дітям, в ніч 05.01.2022, перебуваючи в стані алкогольного сп`янінні та знаходячись за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, у черговий раз проявив відносно своєї дружини акт психологічного насильства, яке виразилось в безпричинних словесних образах, нецензурній лайці та погрозами фізичної розправи в адресу ОСОБА_4 . Внаслідок вищевказаних систематичних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_4 , завдано психологічних страждань в наслідок чого погіршилась якість та умови її життя, що виразилось у побоюванні за свою безпеку чи безпеку своїх неповнолітніх дітей, які проживають разом з батьками в одному будинку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

ОСОБА_2 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та пов`язаний із останньою спільним побутом, проживаючи спільно з неповнолітніми дітьми, а саме ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , та у відповідності до положень ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидік домашньому насильству» перебуваючи з 20.12.2021 року по теперішній час у ВГ № 4, Вінницького РУП ГУНП Вінницькій області на превентивному обліку як кривдник за вчинення ним домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій та передбачаючи негативні наслідки, продовжив систематично, а саме 30.03.2022, 10.06.2022 та 17.06.2022 вчиняти відносно своєї дружини ОСОБА_9 акти психологічного домашнього насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності постановами Липовецького районного суду в справах про адміністративні правопорушення № 136/460/22 від 06.06.2022 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України; за № 136/759/22 від 21.06.2022 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, за № 136/793/22 від 24.06.2022 ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України. Незважаючи на викладене та достемен розуміючи наслідки своїх протиправних дій ОСОБА_2 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині, в нічний час 03.07.2022, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання за вищевказаною адресою в черговий раз вчинив відносно своєї дружини акт психологічного насильства яке виразилось в безпричинних словесних образах, нецензурній лайці в адресу ОСОБА_4 . Окрім того, аналогічні дії повторилися й у вечірній час 04.07.2022. Внаслідок вищевказаних систематичних дій ОСОБА_2 , потерпілій ОСОБА_4 , завдано психологічних страждань, погіршилась якість та умови її життя та в неї відбулися зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, що відбулися протягом тривалого часу (кількох років) дії стресового фактору, яким виступає зловживання чоловіком алкогольними напоями та вчиненні домашнього насильства, актуальний емоційний стан та індивідуально-психологічні прояви перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості, дана ситуація є психотравмувальною для ОСОБА_4 та їй завдані страждання (моральна шкода).

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчинених інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчинених ним діянь, розкаявшись у вчиненому.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується як такий, що притягувався до адміністративної відповідальності; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставини, що пом`якшує покарання та обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_2 та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.08.2021 ОСОБА_2 засуджено за ст. 390-1 КК України, призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Ухвалою Липовецького районного суду ,Вінницької області від 29.07.2022, яка була змінена ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14.09.2022, іспитовий строк стосовно ОСОБА_2 , встановлений вироком липовецького районного суду Вінницької області від 17.08.2021 скасовано. З 06.12.2022 ОСОБА_10 відбуває покарання у виді обмеження волі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України у період звільнення від реального відбування покарання з випробуванням за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.08.2021, покарання йому слід призначити, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання покарання призначеного за вказаним вироком суду.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі у межах визначеного строку. На підставі ст. 71 КК України, остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.08.2021 за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (однин) рік 2 (два) місяці.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Питання про розподіл процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 126-1 КК України, ст.ст. 368, 374, 376, 394395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 17.08.2021 за ст. 390-1 КК України, остаточне покарання ОСОБА_2 призначити у виді обмеження волі на строк 1 (однин) рік 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту проголошення цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 8580,50 коп. та витрати на залучення експерта ду розмірі 11326,20 грн, а всього 19906 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шість) грн 70 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_11