УХВАЛА

29 серпня 2023 року

м. Київ

Справа № 211/1495/22

Провадження № 51-4370 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2023 року,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.

Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає скаргу.

Однак вказаних приписів кримінального процесуального закону засуджений належним чином не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.

Всупереч викладеному, засуджений у касаційній скарзі не зазначає конкретні норми права, які, на його думку, порушені судами першої та апеляційної інстанцій, а також не вказує, у чому саме полягають допущені судами порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Всупереч викладеному, засуджений у касаційній скарзі вказує на неповноту судового розгляду, не погоджується з оцінкою доказів судом першої інстанції, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватись з їх обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак викладені ОСОБА_4 у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вимогами ст. 436 КПК України.

Зокрема прохання засудженого про скасування вирок суду першої інстанції та постановлення нового законного рішення або припинення кримінального провадження на підставі положень ст. 284 КПК України не відповідає положенням ст. 436 КПК України.

Крім цього, засуджений взагалі не висуває вимоги щодо ухвали суду апеляційної інстанції, якою вирок місцевого суду щодо нього залишений без зміни.

Крім цього, п. 3 ч. 2 ст. 427 та ч.5 ст. 427 КПК України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а також до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У своїй касаційній скарзі засуджений вказує, що оскаржує ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2023 року та додає її копію, однак за змістом скарги вказує на незаконність вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року щодо нього і просить цей вирок скасувати.

При цьому він не висуває касаційних вимог щодо ухвали апеляційного суду і всупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК України не додає до касаційної скарги копії вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року щодо нього.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Протягом визначеного строку засуджений має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2023 року залишити без руху.

Надати засудженому строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3