У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.05.2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна, що було вилучено 25.04.2023р. під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та під час проведення обшуку автомобіля марки «Шкода» д.н. НОМЕР_1 , у межах кримінального провадження за № 0000610 від 18.04.2023 року,

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити в повному обсязі клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене 25.04.2023р. в ході обшуку під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та під час проведення обшуку автомобіля марки «Шкода» д.н. НОМЕР_1 , у межах кримінального провадження за № 0000610 від 18.04.2023 року,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна, що було вилучено 25.04.2023р. під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та під час проведення обшуку автомобіля марки «Шкода» д.н. НОМЕР_1 , у межах кримінального провадження за № 0000610 від 18.04.2023 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано задовольнив клопотання про арешт майна частково, оскільки всі зазначені в клопотанні речі мають значення в кримінальному провадженні за № 0000610.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому прокурор просив накласти арешт на майно, вилучене 25.04.2023р. в ході обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та під час проведення обшуку автомобіля марки «Шкода» д.н. НОМЕР_1 , у межах кримінального провадження за № 0000610 від 18.04.2023 року,

Клопотання мотивоване тим, що все вилучене майно відповідає критерію речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відмовляючи в задоволенні частини клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що так як прокурор, в судовому засіданні, не зміг пояснити, яке доказове значення мають деякі вилучені в ході обшуку, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , речі в кримінальному провадженні, то слід відмовити в задоволенні клопотання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя, отримавши клопотання прокурора про арешт майна вилученого в ході обшуку проведеного 25.04.2023р., дійшов висновку, що слід задовольнити це клопотання частково.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів судового провадження СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000610 внесеного 18.04.2023 року до ЄРДР за відомостями про викрадення майна ПП "УКАН" під час окупації Херсонської області, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України.

В межах цього кримінального провадження було проведено обшук 25.04.2023р., в квартирі належній ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , та обшук автомобіля марки «Шкода» д.н. НОМЕР_1 , де було вилучено певне майно.

Прокурором було направлено до суду клопотання про арешт цього тимчасово вилученого майна. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор вказав, що всі вищевказані речі, тобто майно, яке вилучено під час обшуку може нести на собі сліди вчиненого злочину. Крім того, з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, у слідства виникла необхідність у накладені арешту на ці речі.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання прокурора щодо арешту майна, перевірив обґрунтованість доводів клопотання прокурора під час судового розгляду.

Та, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучене майно, а саме: речі належні дружині ОСОБА_6 : банківські карти та її мобільний телефон, а також ноутбук з зарядним пристроєм, який належить дочці ОСОБА_6 є об`єктами які в подальшому можуть бути доказами у кримінальному провадженні № 0000610 від 18.04.2023 року, та які підлягають арешту в порядку ст. 170 КПК України.

Також, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні не доведено доказове значення для розслідування кримінальних правопорушень такого вилученого майна, як: готівкові кошти в сумі 49400 грн., банківської карти «Ощад Банк» на ім`я ОСОБА_6 (дійсна до 2019 р.), банківської карти « Кредит Банк »» на ім`я ОСОБА_6 (дійсна до 2006 р.,) договору про внесення змін до договору довічного утримання від 21.11.2010 р., договору купівлі - продажу від 24.12.2014 р. та витяг на 2 арк., готівкові кошти в сумі 13 000 грн.

В апеляційні скарзі прокурор зазначає, що саме з метою забезпечення збереження речових доказів та подальшого їх використання необхідно накласти арешт на все вилучене під час обшуку майно, однак при цьому на підтвердження таких висновків не посилається на жодний доказ у провадженні, який свідчив би, що зазначене майно було знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого заявлено клопотання прокурором.

На думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку, зважаючи на недоведеність прокурором використання вищевказаного вилученого майна як доказів в кримінальному проваджені, накладений арешт на все вилучене майно, в тому числі і на майно належне дружині та дочці ОСОБА_6 , може призвести до порушення прав відповідних власників на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність прокурором, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання як накладення арешту на майно у права і свободи особи.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності (користування) під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

З огляду на наведене, прийняте слідчим суддею рішення відповідає вимогам КПК України, є законним і обґрунтованим, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.05.2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна, що було вилучено 25.04.2023р. під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та під час проведення обшуку автомобіля марки «Шкода» д.н. НОМЕР_1 , у межах кримінального провадження за № 0000610 від 18.04.2023 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: