У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/827/23 № 1-кс/610/237/2023
м. Балаклія08 вересня 2023 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000013 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

06.09.2023 до суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна від 06.09.2023.

Предметом клопотання є майно: мобільний телефон марки «VIVO V2036 4GB+128GB», власником якого є ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 05.09.2023 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказаний телефон, який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому на нього доцільно накласти арешт з метою збереження речового доказу, який визнаний таким за постановою слідчого, та недопущення його знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з необхідністю проведенням огляду та ряду судових експертиз, які вимагають відповідного доступу до об`єкта дослідження, необхідно здійснити накладення арешту на виявлені речі та предмети.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій клопотання підтримав та просив розглянути його за його відсутності.

Власник майна надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна.

Як убачається з матеріалів клопотання, СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 1 ст. 111-2 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесене 05.01.2023 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень від 05.01.2023.

Частиною 1 ст. 111-2 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Згідно з витягом з ЄРДР про внесення 05.01.2023 відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 111-2 КК України, 05.01.2023 до ч/ч ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт оперуповноваженого про те, що в ході стабілізаційних заходів було встановлено, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під ас тимчасової окупації м. Балаклія Харківської області займався пособництвом державі-агресору.

Відповідно до рапорту оперуповноваженого СКП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 в ході проведення стабілізаційних заходів було встановлено, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , під час тимчасової окупації м.Балаклія допомагав на ворожих блокпостах розпізнавати мешканців м. Балаклія, підтримував окупаційну владу, надавав всебічну інформацію щодо місцезнаходження колишніх та діючих працівників поліції.

У відповідності до протоколу обшуку, проведеному в період часу з 12.20 по 12.35 годин 05.09.2023, старшим слідчим СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено особистий обшук ОСОБА_5 , в ході якого вилучено мобільний телефон «VIVO V2036 4GB+128GB», який поміщено до спеціального пакету «PSP1209108».

За постановою слідчого від 05.09.2023 вищевказаний телефон визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна, як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Окрім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, тому є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою його збереження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому первинному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження зазначеного об'єкта, як речового доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Накласти арешт на тимчасово вилучене 05.09.2023 в ході обшуку майно:

-мобільний телефон марки «VIVO V2036 4GB+128GB»,

позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3.Місце зберігання арештованого майна визначити слідчому у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

4.Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1