Провадження № 1-кп/932/166/22
Справа № 932/3429/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника потерпілої - адвоката - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000273, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2022 близько 13 години 50 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись на своєму робочому місці, в приміщенні охорони на автоплощадці «Авто бум», що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Шинна, 2 А.

В цей час, до зазначеної автоплощадки за вищевказаною адресою прийшла ОСОБА_9 та зайшла в приміщення охорони, де знаходився ОСОБА_7 . Під час спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 діючи злочинно, посягаючи на здоров`я ОСОБА_9 , не передбачавши можливості настання шкоди для здоров`я потерпілої і суспільно - небезпечних наслідків своїх дій, що ОСОБА_9 може впасти і одержати травму, внаслідок удару об асфальт, хоча повинен був та міг це передбачити та діяти з більшою обачністю, схопив ОСОБА_9 в районі грудної клітки та умисно штовхнув в бік дверного отвору, від вказаного поштовху потерпіла не втримала рівновагу та впала на землю, вдарившись при цьому лівою стороною тулуба об землю. Внаслідок падіння та удару лівою частиною тулуба об поверхню землі, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із протиправними діями ОСОБА_7 , які мають характер злочинної недбалості відносно наслідків, потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки у типовому місці зі зміщенням відламків, спричинених від травматичної дії на вісь передпліччя, яке за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 вийшов з приміщення охорони та продовжив наносити хаотичні удари у кількості 4-5 ударів ОСОБА_9 по обличчю, що завдало останній фізичного болю та моральних страждань.

Таким чином, тілесні ушкодження середньої тяжкості отримані потерпілою ОСОБА_9 було не безпосереднім наслідком заподіяного ОСОБА_7 поштовхом, а результатом падіння потерпілої і удару об землю лівою стороною тулубу, що ОСОБА_7 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити, діючи з більшою обачністю.

Вищевказані дії ОСОБА_7 , що виразилися в необережному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.128 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в суді пояснила, що ОСОБА_7 до подій знала десь близько року, оскільки, іноді, замість чоловіка, підробляла охоронцем на автостоянці, де також працює ОСОБА_10 . Відносин з обвинуваченим не підтримувала, конфліктів з ним не було.

17 квітня 2022 року її чоловік прийшов з роботи, після чергування, ліг відпочивати, а коли прокинувся, десь близько 12 години, запитав в неї з приводу надісланого нею ОСОБА_11 смс - повідомлення. Вона відповіла, що ніяких смс - повідомлень не надсилала.

Після чого зателефонувала ОСОБА_12 з метою з`ясувати, про яке смс - повідомлення йде мова. Відповіді вона не отримала, т.я. Кукуть поклав слухавку. Далі, вона одяглася та повідомила чоловіка, що піде до ОСОБА_13 з`ясувати питання щодо смс - повідомлення.

Підійшовши до автостоянки, десь близько 13.30-14.00 годин, побачила, що ворота відчинені, а тому вона без перешкод потрапила на територію автостоянки. Зайшовши в приміщення охорони, де в цей час перебував ОСОБА_12 , вона його попрохала показати направлене нею смс - повідомлення. Після даної вимоги ОСОБА_14 став знімати її на мобільний телефон. Їй це не сподобалося, вона попрохала його припинити її знімати, однак ОСОБА_14 продовжував знімати, а вона рукою стала прибирати його мобільний телефон. При цьому, вона будь - яких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 не наносила, нецензурно або погроз в його бік не висловлювала.

Він ( ОСОБА_16 ) одразу наніс їй удар кулаком в область обличчя. Від цього удару вона «вилетіла» із приміщення охорони на подвір`я, де впала на руку й спину, а ОСОБА_16 вийшов з приміщення та продовжив наносити їй рукою тілесні ушкодження по голові. Вона стала кликати людей на допомогу і до них підійшов раніше невідомий їй чоловік якому вона повідомила про зазначені події.

Додала, що автостоянка, де відбулися обставини, розташована по АДРЕСА_2, територія має огородження сіткою - рабицею, вхід здійснюється через ворота, які зазвичай замикаються на навісний замок. Втім, оскільки на території автостоянки є автомагазин, то ворота вдень відчинені і на територію вільний доступ.

Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та стягнути з ОСОБА_7 на її користь 890 гривень матеріальної шкоди, а саме за ліки, які вона витратила на лікування, 10 000 гривень за правничу допомогу та 100 000 гривень завданої їй моральної шкоди, оскільки після отриманої травми, вона потребує реабілітації, функції травмованої руки належно не відновились, внаслідок чого вона не може працевлаштуватися, вести звичайний уклад життя, до сих пір відчуває фізичний біль та перебуває на заспокійливих ліках. Окрім цього, вважає такі дії обвинуваченого, такими, що принижують її як жінку.

Показами свідка ОСОБА_17 , який в суді пояснив, що раніше ОСОБА_18 та потерпілу ОСОБА_19 він не знав, стосунків з жодним з них не підтримував.

Вказав, що він працює по АДРЕСА_2 на шиномонтажі. В квітні 2022 року, в обід, до нього під`їхала машина й під час її відвантаження, на сусідній території, де знаходиться автомагазин, він почув жіночий голос про допомогу. Коли підійшов, побачив жінку, що трималась за руку, яка повідомила, що її побив чоловік, який знаходився поруч - ОСОБА_10 . На прохання жінки, він викликав поліцію.

Додав, що територія на якій працює обвинувачений, закрита парканом, а вхід до магазину здійснюється через ворота, вхід вільний.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду місця події від 17.04.2022 з фототаблицею, відповідно до якого, оглянуто ділянку місцевості у АДРЕСА_2 на якій розташований паркувальний майданчик для автомобілів «Авто-Бум», а ліворуч він неї розташований шиномонтаж «Супершина». При вході на територію зазначеної автостоянки мається приміщення охорони, вздовж всієї територію мається металевий паркан сірого кольору. На момент огляду ворота на територію автостоянки відчинені, слідів пошкодження чи злому не виявлено. (том 1 а.с. 10-11)

Довідкою № 2511 КНП «Міська клінічна лікарня № 16» від 17.04.2022, відповідно до якої у ОСОБА_20 встановлені тілесні ушкодження. (том 1 а.с. 15)

Висновком судово-медичного експерта № 863е від 26 квітня 2022 року за яким у ОСОБА_9 встановлено: перелом лівої променевої кістки у типовому місці зі зміщенням відламків, спричинений від травматичної дії, спрямованої на вісь передпліччя, в термін, на який вказано обстеженою, тобто 17.04.2022.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. (том 1 а.с. 27-28).

Протоколом зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 20.04.2022, відповідно до якого були переглянуті відео файли які містять фактичні дані про обставини кримінального правопорушення. (том 1 а.с. 30-31)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.04.2022, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 на фото № 3 впізнав чоловіка, який 17.04.2022 приблизно о 14.00 годині на території автостоянки «Автобум», розташованої у АДРЕСА_2, наніс потерпілій ОСОБА_20 тілесні ушкодження. (том 1 а.с. 44-45) Відповідно до довідки (том 1 а.с. 46) впізнаною особою є ОСОБА_7 .

Протоколом перегляду відеозапису від 05.05.2022, з присутності ОСОБА_21 . Та захисника, відповідно до якого було оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих на територію автостоянки, за адресою: АДРЕСА_2 на яких зафіксовано обставини нанесення ОСОБА_20 тілесних ушкоджень. (том 1 а.с. 66-67)

Висновком судово-медичної експертизи № 1215е від 01.06.2022 відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки у типовому місці зі зміщенням уламків.

Локалізація та характер виявленого тілесного ушкодження у ОСОБА_20 в області лівої верхньої кінцівки, не суперечить механізму його утворення, на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту за її участю.

Враховуючи характер та локалізацію виявленого тілесного ушкодження, можливо вказати, що воно спричинено від тупого твердого предмету, що діяв на вісь передпліччя або при ударі об такий, тобто і при падінні з висоти власного зросту та ударі об тупу тверду поверхню. (том 1 а.с.71-72).

Протоколом слідчого експерименту від 24.05.2022 року з фототаблицею в ході якого потерпіла ОСОБА_9 продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень (том 1 а.с. 73-77).

Протоколом перегляду відеозапису від 27.05.2022 року в присутності потерпілої ОСОБА_20 , відповідно до якого було оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих на територію автостоянки, за адресою: АДРЕСА_2 на яких зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення 17.04.2022. (том 1 а.с. 78-81)

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_7 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню не визнав та пояснив, що ОСОБА_9 знає, оскільки остання приходила до чоловіка, який працює разом із ним. Спілкувався з нею 3-4 рази. Конфліктів між ними не було.

Вказав, що він працює, неофіційно, охоронцем на автоплощадці «Авто Бум», з ним на цьому ж підприємстві працює чоловік потерпілої. Чоловік потерпілої неодноразово приходив на роботу напідпитку, за що керівництво йому робило зауваження. Колись, дату вже не пам`ятає, потерпіла телефонувала йому та повідомляла про те, що її чоловік пішов на роботу напідпитку, а також направляла смс - повідомлення з аналогічним змістом. Він її просив не телефонувати йому. Про ці смс - повідомлення він одразу чоловіку потерпілої не розповідав, а розповів через деякий час.

17 квітня 2022 року, в денний час, йому зателефонувала потерпіла ОСОБА_9 та повідомила, що прийде до нього «розбиратися».

В цей же день, 17.04.2022, він знаходився на своєму робочому місці, в приміщенні охорони, яка розташована на території автостоянки за адресою: м.Дніпро, вул. Шинна, 2а, й до нього в приміщення, через годину після дзвінка, зайшла потерпіла ОСОБА_9 , яка почала голосно кричати та ображати його. Він злякався та дістав свій мобільний телефон та почав її знімати, оскільки думав, що це відверне її увагу та вона припинить кричати. Однак, потерпіла стала протягувати до нього руки, від цих дій потерпілої він став захищатися та відштовхнув її від себе за плечі. В результаті чого, ОСОБА_9 не втримала рівновагу та через двері впала на подвір`я автостоянки, на асфальтне покриття.

Після потерпіла встала та продовжила агресивно себе вести, кричала, ображала та погрожувала йому. При цьому, вона не скаржилася, що в неї щось болить. Він знову намагався дати їй ляпас, втім не дістав до неї. Після потерпіла пішла, а він залишився на своєму робочому місці. Про обставини, що сталися він повідомив керівництво.

Вказав, що залишити приміщення він змоги не мав, оскільки потерпіла перегородила йому прохід. В руках у потерпілої, окрім сумки, ніяких інших предметів не було.

Також вказав, що територія автостоянки була закритою і потерпіла не мала права перебувала на цій території. Крім того, оскільки вона неодноразово ( біля трьох разів) приходила на автостоянку, дзвонила, то 17 .04.2022 року вона спровокувала його на зазначені дії.

Цивільний позов не визнає, оскільки вважає, що це потерпіла на нього напала, а він лише захищався від її агресивних дій.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не визнання провини у інкримінованому кримінальному правопорушенні суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з наступних підстав.

Так, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 надавала послідовні, детальні покази про обставини скоєння злочину, наполягала на тому, що саме в результаті дій ОСОБА_7 вона впала та отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Про дані обставини потерпіла підтвердила і під час слідчого експерименту, в ході якого продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, а також повідомила такі деталі скоєння щодо неї злочину, які могли бути відомі тільки безпосередньому учаснику подій.

За висновком судової медичної експертизи №863е, у ОСОБА_9 встановлений перелом лівої променевої кістки у типовому місці зі зміщенням уламків. (том 1 а.с.27-28)

Висновком судово- медичної експертизи № 1215е підтверджено факт того що, локалізація та характер виявлених у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх утворення, на який потерпіла вказувала в ході проведення слідчого експерименту. (том 1 а.с. 71-72)

Також, будучи допитаний свідок ОСОБА_17 , вказав, що перебуваючи на своєму робочому місці, він почув жіночі крики про допомогу, які лунали із сусіднього підприємства. Прийшовши на територію даного підприємства, він побачив потерпілу, яка трималася за руку та прохала про допомогу, а поруч з нею він побачив лише ОСОБА_7 , інших людей поруч не було. При цьому, свідок вказав, що особисто він не бачив, які конкретно дії були вчинені обвинуваченим по відношенню до потерпілої.

Всі ці покази потерпілої та свідка ОСОБА_17 не викликають у суду сумнівів, є достовірними, так як повністю знайшли своє підтвердження вищезазначеними доказами, оскільки, потерпіла, хоч і була знайома із обвинуваченим, втім будь - яких конфліктів між ними не було, свідок ОСОБА_17 взагалі обвинуваченого до подій злочину не знав, а тому у потерпілої та свідка ОСОБА_17 відсутні будь-які причини обмовляти обвинуваченого .

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 , що його дії були спровоковані потерпілою і він лише захищався від її агресивних дій, які сприймав як реальну загрозу своєму здоров`ю, провокацію з боку потерпілої, з наступних підстав.

Статтею 36 КК України встановлено, що необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК України, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Під час судового розгляду, судом встановлено, що потерпіла не була озброєною, у неї були відсутні в руках будь-які сторонні предмети, вона не наносила ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, також потерпіла ОСОБА_9 будь-якої фізичної переваги перед обвинуваченим не мала.

При цьому, обвинуваченого ніхто не утримував, він вільно пересувався, і маючи реальну можливість уникнути конфлікту та відразу його припинити, цього не зробив, штовхнув потерпілу ОСОБА_9 , яка втратила рівновагу та впала й отримала тілесні ушкодження.

Доводи обвинуваченого про провокацію злочину з боку потерпілої також не знайшли свого підтвердження, оскільки поведінка потерпілої виражалася лише у емоційних словах по відношенню до обвинуваченого, а не в діях, які першим розпочав по відношенню до ОСОБА_9 саме обвинувачений.

Дані обставини підтверджуються не тільки показами потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_17 , а і відтвореним під час судового розгляду відеозаписом із камер відеоспостереження, розташованих як в приміщенні охорони, так і на території автоплощадки «Авто Бум» 17.04.2022 року, яким зафіксовано, як саме обвинувачений схопив потерпілу за одежу в районі грудної клітини та штовхнув в бік дверного отвору, де потерпіла, не втримав рівновагу, впала, а потім, коли обвинувачений вийшов на подвір`я, то продовжив наносити потерпілій удари ОСОБА_9 по обличчю .

Вищезазначене свідчить, що потерпіла ОСОБА_9 не представляла для обвинуваченого будь-яку небезпеку, або нею було вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке б загрожувало здоров`ю обвинуваченого, або з боку потерпілої по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_7 були агресивні, провокаційні дії.

Тобто та обстановка, яка склалася, не була такою, що вимагала від обвинуваченого захисту від суспільно небезпечного посягання потерпілої, оскільки дії обвинуваченого мали інші мотиви ніж захист, що тим самим виключає перебування обвинуваченого в стані необхідної оборони, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , в цій частині, судом не приймаються і розцінюються як спосіб захисту і вказують саме про необережне спричинення ним середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Також доводи обвинуваченого про те, що потерпіла незаконно потрапила на територію автоплощадки «Авто Бум» не знайшли свого підтвердження й спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, відповідно до протоколу огляду від 17.04.2022 оглянуто автоплощадку «Авто Бум», яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Шинна, 2а на території якої знаходиться приміщення охорони. На момент огляду ворота на територію автостоянки відчинені, будь - які сліди пошкодження відсутні. (том 1 а.с. 10-11)

Також, як вказувала потерпіла та свідок, а також не заперечував і сам обвинувачений, на території цієї автоплощадки є магазин, вхід до якого здійснюється через ворота.

Окрім цього, потерпіла під час допиту вказала, що в той день ворота не були зачиненими і вона без перешкод потрапила на територію автоплощадки. Дане також підтверджується відтвореним під час судового розгляду відеозаписом.

Отже, враховуючи денний час, наявність на території автоплощадки об`єктів громадського користування, тобто дана територія є загальнодоступною й не свідчить про незаконне перебування потерпілої на території автоплощадки «Авто Бум».

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_7 свідчать саме про необережне спричинення ним середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки обвинувачений, діючи необережно, що виразилося у злочинній недбалості, штовхнув потерпілу, не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я потерпілої. Від поштовху ОСОБА_9 , не втримала рівновагу та впала на землю, отримавши тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися в необережному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, вірно кваліфіковані за ст.128 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відносяться до нетяжкого злочину, його відношення до скоєного, думку потерпілого, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, із звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Розглядаючи цивільний позов представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 про стягнення із

ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права, у тому числі і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, в даному випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Так, судом встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілою ОСОБА_9 понесені витрати на лікування та придбання лікарських препаратів в розмірі 888 грн. 99 коп., що підтверджується фіскальними чеками.

Таким чином, суд вважає за необхідне цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 888 гривень 99 копійок, оскільки саме такий розмір шкоди підтверджено наданими суду документами.

Крім того, вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, судом враховано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, судом враховано характер та обсяг душевних страждань потерпілої ОСОБА_9 , їх тривалий час, що стали результатом вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, через що потерпіла перенесла значний фізичний біль та пережила емоційний стрес.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 змінився уклад життя, виникла потреба постійно відвідувати лікувальні установи, що також завдає їй моральних страждають. Також, через це, вона не може самостійно вдягнутися, приготувати собі їжу та виконати інші побутові справи.

А тому, з урахуванням ступеню тяжкості завданих тілесних ушкоджень, характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_9 , тривалістю відновлювального періоду, стану її здоров`я, тяжкості вимушених змін у її житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 45 000 грн. моральної шкоди, що буде відповідати ступеню моральних та психологічних страждань потерпілої.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 10 000 гривень витрат на правовому допомогу, суд приходить до висновку про залишення без розгляду даного позову в цій частині, надав можливість звернення в порядку цивільного судочинства, з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати, до складу яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120 КПК України відносяться витрати на правову допомогу.

Відповідно до змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, які свідать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом прядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Під час судового розгляду, представник потерпілого вказав, що розрахунки щодо розміру правової допомоги ним будуть надані після прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовні вимоги потерпілої щодо стягнень судових витрат про оплату правової допомоги представнику потерпілої - адвокату в сумі 10 000 гривень, надав право звернення в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 128, 368 - 371, 373-376, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 128 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - диск ( том 1 а.с.34) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 45 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 888 гривень 99 копійок матеріальної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_7 витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень залишити без розгляду, надав право звернення в порядку цивільного судочинства.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1