Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/282/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про встановлення процесуального строку для прийняття рішення в порядку статті 283 КПК України у кримінальному провадженні №0000497 від 16.09.2022 року.

За наслідком розгляду вказаного клопотання (скарги) ухвалою слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року у відкритті провадження по скарзі адвоката ОСОБА_7 .

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що в даному випадку до закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, який спливає 16.09.2023 року слідчий суддя не вправі у запропонований заявником спосіб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.

Водночас, на підставі ст. 303 КПК України оскарженню підлягають рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, під час досудового розслідування лише ті, які прямо передбачені законом та не виходять за межі ним визначених під час досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування до їх закінчення, оскільки це суперечить вимогам КПК України, а тому у відповідності до ст.304 ч.4 КПК України скаржнику слід відмовити у відкритті провадження за його скаргою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану слідчого судді та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянт просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності пропуску строку зазначає, що дана ухвала постановлена слідчим суддею без її виклику як особи, яка її оскаржує, тому строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії оскаржуваної ухвали.

Ухвала нею отримана 30.05.2023 року. На поштовому конверті наявні відбитки штампів Голованівського поштового відділення з датою «25.05.2023», тобто 25.05.2023 ухвала ще перебувала в Голованівському поштовому відділенні.

Тому вважає, що пропустила строк для подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_7 зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження за її клопотанням в інтересах інших осіб права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слідчий суддя зазначив, що вона у клопотанні порушує питання щодо зобов`язання завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000497 у визначені ст. 219 КПК України строки, що не може бути предметом оскарження до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Однак, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що вона зверталась до суду не в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, прокурора у формі нездійснення процесуальних дій, які вони зобов`язані були вчинити у визначений цим Кодексом строк, а в порядку ст. 28 КПК України, саме з клопотанням, в якому викладені обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя, зробив невірний висновок про те, що вона зверталась до суду в порядку ст. 303 КПК України, а відтак висновки слідчого судді про те, що скарга подана на бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню є безпідставними.

Отже, апелянт вважає, що слідчий суддя ухилився від розгляду по суті клопотання та інших питань, що передбачені ст.ст. 28, 114 КПК України

З огляду на викладене, вважає, що її клопотання до слідчого судді, в якій вона порушує питання про встановлення процесуальних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні має бути розглянуте слідчим суддею, на підставі положень ч. 6 ст. 28, ст. 114 КПК України.

Також зазначає, що оскільки її клопотання фактично не було предметом розгляду слідчого судді, то в силу вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розгляду вказаного клопотання по суті.

До початку розгляду апеляційної скарги від адвоката ОСОБА_7 на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява, в якій вона просить провести апеляційний розгляд без її участі та без участі її довірителів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без зміни, дослідивши матеріали судового провадження в частині поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 23.05.2023 року було постановлено без виклику заявника, тобто без виклику особи, яка її оскаржує, копію даної ухвали, як вбачається з доданих до апеляційної скарги матеріалів, адвокатом ОСОБА_7 отримана 30.05.2023, а апеляційну скаргу вона подала 01.06.2023, тобто без зайвого зволікання в часі, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Що стосується апеляційних вимог та доводів незаконності постановленого слідчим суддею рішення, то колегія суддів знаходить їх слушними виходячи з такого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаних вимог закону, на переконання апеляційного суду слідчим суддею не було дотримано.

Як убачається з оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_7 , зазначив, що оскарженню слідчому судді на підставі ст.303 КПК України підлягають рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, під час досудового розслідування лише ті, які прямо передбачені законом та не виходять за межі ним визначених під час досудового розслідування, а отже він не наділений повноваженнями для встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування до їх закінчення, оскільки це суперечить вимогам КПК України.

Проте, з такий висновок не ґрунтується на положеннях чинного кримінального процесуального закону та з ним неможливо погодитися в силу наступного.

Положення ст. 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Нормами ст.ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України встановлено засади верховенства права, що надає можливість безпосередньо, на підставі Конституції, негайно оскаржувати будь-які дії чи бездіяльність посадових осіб до суду, без жодних умов і обмежень. Тому, що забезпечення прав громадян, відповідно до 3-ї стаття Основного закону є головним обов`язком держави.

Стаття 64 Конституції України визначає заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. В самій Конституції не зазначено про можливість відмови, або про якесь обмеження у судовому захисті порушеного права.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що права на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, та відповідно до ч. 2 ст. 64 Конституції не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, абзац четвертий п.3 мотивувальної частини: а недоторканість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади. абзац 6 підпункту 4.2 4-го пункту мотивувальної частини.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним для кожного громадянина, і не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено роз`ясненнями пленуму Верховного Суду №9 від 01 листопада 1996 року, №1 від 19 січня 2001 року.

Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд, та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Оскільки ст. 220 КПК України не врегульовано питання звернення з клопотанням під час досудового розслідування про виконання будь-яких процесуальних дій до слідчого, прокурора іншою особою, права якої були порушені, суд, вирішуючи питання захисту порушених прав такої особи, повинен звертатися до загальних норм кримінального процесуального закону.

У положеннях ч. 6 ст. 9 КПК України зазначено: якщо положення кримінально процесуального закону не однозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження такі, як верховенство права, законність, повага до людської гідності, визначені ст. 7 КПК України.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України 30 червня 2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів в період проведення дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина. Зазначені доводи безперечно доводять можливість та необхідність оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора в період досудового провадження до суду без будь-якого винятку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», вся діяльність суддів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина, шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом.

Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень. Суди не вправі відмовити у судовому захисту прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органі державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України, учасником кримінального провадження є «інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування».

Відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів звернення з клопотанням під час досудового розслідування, передбаченому ст. 220 КПК України, за умови, що процесуальні дії у кримінальному провадженні стосуються їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченого цим кодексом, що передбачено ч. 1 ст. 24 КПК України.

Відповідно до цієї норми закону кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя -суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченого цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Між тим, ч. 2 ст. 28 КПК України встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Водночас ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про неможливість розгляду клопотання (скарги) про встановлення відповідних граничних строків досудового розслідування (або окремих процесуальних дій) до їх закінчення, оскільки такий висновок суперечить нормам закону наведених вище.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 304 КПК України, є незаконним, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Разом з цим, оскільки клопотання (скарга) адвоката ОСОБА_7 про встановлення процесуального строку для прийняття рішення у кримінальному провадженні №0000497 від 16.09.2022 року, слідчим суддею по суті не була розглянута, а тому суд апеляційної інстанції, відповідно до повноважень, перевіряє лише законність та обґрунтованість ухвали в частині відмови у відкритті провадження, то матеріали провадження підлягають поверненню до Голованівський районний суду Кіровоградської області для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 117, 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за клопотанням (скаргою) адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про встановлення процесуального строку для прийняття рішення в порядку статті 283 КПК України у кримінальному провадженні №0000497 від 16.09.2022 року - скасувати.

Матеріали скарги направити на новий розгляд в Голованівський районний суду Кіровоградської області для розгляду по суті.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4