Номер провадження: 11-кп/813/1118/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2023 якою в межах к/п №0005691 від 19.10.2019 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.05.2023 без визначення застави

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в респ. Дагестан, рф, громадянина рф, документованого паспортом рф за № НОМЕР_1 , виданого 15.09.2011 ТП №106 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградської області, постійного місця проживання та реєстрації на території України не має,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.05.2023 без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.203було задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою до 19.05.2023 із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України та відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у к/п №0005691 від 19.10.2019 без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інст. врахував тяжкість інкримінованого злочину, відомості про особу обвинувачених та констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою з таких підстав:

- обвинувачений ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду, оскільки сам зацікавлений у розгляді справи у найкоротші строки, окрім того, запровадження на території України воєнного стану посилило контроль за пересуванням громадян;

- ОСОБА_7 утримується під вартою четвертий рік, стороною обвинувачення не надано жодного доказу його причетності до інкримінованого злочину, перебуває у цивільному шлюбі, має орендоване житло;

- прокурором не було доведено, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти наявним у вказаному провадженні ризикам.

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню з огляду на такі обставини:

- на даній стадії кримінального провадження не видається можливим робити висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, оскільки зазначений факт встановлюється лише вироком суду, який набрав законної сили. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- обвинувачений має місце реєстрації та місце постійного проживання, має міцні соціальні зв`язки, а саме він одружений, має дитину та хвору матір.

- всі потерпілі, свідки та обвинувачені у вказаному к/п були допитані в ході досудового розслідування, їх показання зафіксовані. Окрім того, будь яких спроб незаконно впливати на учасників процесу прокурором надано не було;

- інші заявлені ризики не доведені, оскільки всі речі і документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів та знаходяться у володінні органу досудового розслідування, що свідчить про те, що будь-які незаконні дії обвинуваченого по відношенню до таких речей неможливі;

- обвинувачений має можливість внести заставу, якщо судом буде прийняте рішення про можливість її визначення;

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2023 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосувати відносно ОСОБА_9 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Судові засідання з розгляду апеляційних скарг, які були призначені на 10.04.2023 та на 24.04.2023 були відкладені за клопотанням сторони захисту та прокурора.

Водночас, 11.05.2023 на адресу апеляційного суду надійшла заява від захисника ОСОБА_8 про відмову від апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 04.05.2023 був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_9 , у зв`язку з чим необхідність у апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали відсутня. Окрім того, захисник повідомив, що позиція щодо відмови від апеляційної скарги узгоджена із обвинуваченим ОСОБА_9 ..

Прокурор відділу Одеської прокуратури ОСОБА_10 направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Захисник ОСОБА_6 до суду не з`явилася, з жодними клопотаннями до суду не зверталася, у зв`язку з чим апеляційний суд на підставі ст. 422-1 КПК України вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 не порушував питання про його участь у судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання відносно клопотання захисника ОСОБА_8 про залишення без розгляду його апеляційної скарги апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Таким чином, апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2023 підлягає закриттю, у зв`язку із відмовою апелянта від поданої ним апеляційної скарги.

Перевіряючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0005691 від 19.10.2019 за обвинуваченням зокрема ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2ст. 187 України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим, зокрема, у вигляді позбавлення на строк від 7 до 10 років, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, апеляційний суд враховує тяжкість та кількість епізодів інкримінованих злочинів, розмір заявлених потерпілими позовних вимог. Окрім того, колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 не має місця проживання, а доводи захисника відносно того, що обвинувачений має орендоване житло не підтверджується матеріалами, які надані апеляційному суду.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК - впливу на учасників процесу в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання їх показань, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. Більш того, як вбачається із оскаржуваної ухвали, не всі свідки та потерпілі допитані судом.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги, що у провадженні районних судів м. Одеси перебувають інші кримінальні провадження відносно ОСОБА_7 за вчинення злочинів проти власності.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 має цивільну дружину, однак вказана обставина є не є безумовною підставою для застосування відносно обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу з огляду на зазначені вище обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, судом 1-ої інстанції прийняте обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 04.05.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 був продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.07.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування або зміни ухвали місцевого суду колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, оскільки доводи, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 370, 404, 405, 407, 409, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2023 якою стосовно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.05.2023 без визначення застави у зв`язку і відмовою апелянта від поданої ним апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 21.03.2023 якою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.05.2023 без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3