УХВАЛА

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 296/10034/17

провадження № 51-4897ск18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи, обґрунтувавши їх.

Статтею 433 КПК передбачено, зокрема, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд також звертає увагу захисника, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК) відповідно до положень ст. 409 КПК є підставою для скасування або зміни судового рішення під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційного розгляду.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу ОСОБА_5 , що у своїх вимогах до суду касаційної інстанції він просить скасувати вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2022 року в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким закрити кримінальне провадження на підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК

Однак така вимога не узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції, визначеними приписами ст. 436 КПК, якими не передбачено ухвалення вироку. Крім того, колегія суддів наголошує, що захисник не зазначив, яке рішення необхідно прийняти Верховному Суду щодо ухвали Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, якою оскаржуваний вирок був залишений без змін.

До того ж касатор, порушуючи питання про закриття кримінального провадження в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України на підставі пунктів 2 (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), 3 (не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) ч. 1 ст. 284 КПК, заявляє дві взаємовиключні підстави для цього, що не дає можливості однозначно встановити дійсну позицію захисника щодо підстави закриття кримінального провадження.

Також, зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник, хоча і вказує про оскарження ухвали апеляційного суду, однак не зазначає яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції і не конкретизує, у чому саме полягали ці порушення та як вони вплинули на законність й обґрунтованість рішення апеляційного суду і чому їх необхідно відносити до підстав для скасування касаційним судом вказаного вироку згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

Колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити також, що, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, захисник зазначив про наявність підстав для зміни оскаржуваних судових рішень.

Водночас у своїх вимогах до суду касаційної інстанції касатор, як уже зазначалося, просить скасувати вирок суду першої інстанції.

Неузгодженість обґрунтувань касаційної скарги з її вимогами не дає Верховному Суду можливості встановити дійсну позицію захисника щодо результатів касаційного розгляду та перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3