Справа № 344/5433/22
Провадження № 11-кп/4808/48/23
Категорія ст. 187 ч. 4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні №0000414 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 і прокурора на вирок Івано-Франківського міського суду від 13.10.2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 187 ч. 4 КК України та із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахуватиметься з моменту затримання з 19 березня 2022 року.

Зарахувано до відбутого покарання час його переднього ув`язнення.

Міру запобіжного заходу йому залишено тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Злочин вчинено за таких обставин.

18.03.2022 року, близько 17 год, ОСОБА_7 , перебуваючи на території гаражного кооперативу «Автопаркінг», що по вул. Гната Хоткевича - Молодіжна, в м. Івано-Франківську, а саме, неподалік гаражного приміщення № НОМЕР_1 , побачив ОСОБА_10 , який йшов йому на зустріч та тримав в руках мобільний телефон. ОСОБА_7 , в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», підійшов до ОСОБА_10 , після чого умисно наніс останньому три удари кулаком в ділянку обличчя, застосувавши тим самим до нього фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, та намагався вирвати з правої руки потерпілого його мобільний телефон, однак ОСОБА_10 почав чинити опір, з метою утримання свого особистого майна. Після чого ОСОБА_7 , з метою подолання волі до опору потерпілого ОСОБА_10 , діючи умисно, продовжив наносити останньому удари в життєво важливий орган - ділянку голови, предметом, зовні схожим на камінь, від яких потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, застосувавши тим самим до нього фізичне насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я. Згідно з висновком судово-медичної експертизи, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_7 , унеможлививши опір потерпілого, відкрито викрав із рук потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Тесnо», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 в корпусі золотистого кольору, вартість якого становить 966 гривень. Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційних скаргах:

-обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що із потерпілим ОСОБА_10 давно знайомі, і в нього ніколи не виникало умислу заволодіти його мобільним телефоном. В той вечір між ними виник конфлікт, який переріс в бійку, під час якої він підняв із землі мобільний телефон Мартиніва та забрав його, пояснює це сильним душевним хвилюванням. Усвідомивши, що вчинив неправильно, того ж вечора він повернув йому мобільний телефон. З потерпіли він примирився, відшкодував спричинену йому шкоду та розкаюється у вчиненому. Вважає, що призначене судом покарання у вигляді 5 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна надто суворим. Неналежний захист його адвокатів спровокував, на його думку, призначення більш суворого покарання, ніж просив прокурор. Вважає, що судом не в повній мірі враховано те, що він раніше не судимий, ступінь тяжкості скоєного злочину, його молодий вік 18 років, щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілому, примирення з ним, та думку потерпілого суворо його не карати. Обвинувачений також говорить про те, що ріс в дитячому будинку, і у віці 4 років його всиновили. Просить змінити вирок суду та пом`якшити йому покарання. Розгляд справи проводити в режимі відео конференції, з його участю;

-захисник обвинуваченого ОСОБА_11 стверджує, що суд, даючи правову оцінку діям ОСОБА_7 щодо такої кваліфікації, як розбій вчинений в умовах воєнного стану, обмежився лише констатацією наявності воєнного стану на території України та більше ніяким чином не мотивував своє рішення. На його думку, дане кримінальне правопорушення відбулось хоча й під час дії режиму воєнного стану, проте поза межами районів вогневого ураження та без будь-якого використання умов воєнного стану, тому дана кваліфікуюча ознака, як вчинений в умовах воєнного стану. Також, суд не навів докази, які б підтверджували наявність такої кваліфікуючої ознаки, як поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Отже, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати не за ч. 4 ст. 187 КК України, а за ч. 1 ст. 187 КК України. На його думку, призначене судом покарання є надто суворим, оскільки ОСОБА_7 є не судимим, щиро розкаюється у скоєному, є особою юнацького віку, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Також, суд ухвалив долю речового доказу, - повернути мобільний телефон потерпілому, який вже був повернутий до розгляду справи в суді, тому є неможливим виконання вироку в цій частині. Просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_7 винуватим за ст. 187 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. Із застосуванням ст. 75 ККУ України звільниии його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки;

-прокурор оскаржує вирок суду, вважає, що судом допущено істотне процесуальне порушення. В письмовій заяві обвинувачений давав згоду на скорочений судовий розгляд справи за обвинуваченням за ст. 187 ч.3 ККУ, а засуджено його за ч. 4 цієї норми закону, що є порушенням його права на захист. Просить поновити апеляційний строк через те, що заступнику прокурора області в силу його повноважень вказані порушення закону за цим вироком стали відомі пізніше.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений та його захисник підтримали подані ними апеляційні скарги, просять задовольнити їх вимоги в повному обсязі. Апеляцію прокурора залишають на розсуд суду;

- прокурор частково підтримав апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника, просить задовольнити апеляцію прокурора, вирок скасувати з призначенням нового судового розгляду.

Пропущений апеляційний строк прокурором слід задовольнити у зв`язку з тим, що апеляція подана заступником прокурора області, якому виявлені істотні процесуальні порушення у цій справі стали відомі пізніше, що перешкодило йому вчасно подати апеляційну скаргу.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 слід задовольнити частково, прокурора задовольнити з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України та ст.ст. 50, 65 ККУ має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, а призначене обвинуваченому покарання законним, обґрунтованим й справедливим. Оскаржений вирок не відповідає вказаним вимогам закону, тому підлягає скасуванню через істотне процесуальне порушення з призначенням нового судового розгляду.

Як з`ясовано, суд при визначенні порядку дослідження доказів на підставі ст. 349 КПК України відібрав у обвинуваченого письмову заяву про його згоду на це. Однак, суд не звернув увагу, що він у цій заяві дає згоду на скорочений судовий розгляд його справи про його обвинувачення за ч.3 ст. 187 ККУ, а визнано його винуватим за ч. 4 ст. 187 ККУ.

Крім того, як вказує обвинувачений, він не мав умислу на розбійне заволодіння телефоном потерпілого, що ставить під сумнів повне визнання ним вини за ч.4 ст. 187 ККУ, що є додатковою процесуальною перешкодою для застосування скороченого судового розгляду цієї справи. Ця обставина свідчить про те, що обвинувачений фактично не дав згоди на скорочений судовий розгляд цього провадження, що є істотним процесуальним порушенням його права на захист, яке перешкодило винести суду законне й обґрунтоване рішення. Усунення цього порушення в апеляційному суді процесуально неможливе, тому вирок суду підлягає скасуванню з призначеннм нового судового розгляд у в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді сляд врахувати вказане та дослідити й оцінити всі апеляційні доводи апелянтів, після чого постановити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Для забезпечення нового судового розгляду слід обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору пропущений апеляційний строк.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 задовольнити частково, прокурора задовольнити, вирок Івано-Франківського міського суду від 13.10.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4