490/5466/22 29.05.2023
н/п 1-кп/490/493/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5466/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва виділені матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 14.02.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, неодружений, офіційно не працює, раніше судимий: 15.06.2020 року Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

14.02.2021 року близько 01 год. 40 хв., ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, та ОСОБА_8 , відносно якого Центральним районним судом м.Миколаєва постановлено обвинувальний вирок від 20.07.2021 року, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що розташована на перетині вул.6-Слобідська та пр.Центральний в м.Миколаєві, побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_5 , який знаходився на зупинці, очікуючи маршрутне таксі та слухаючи музику у навушниках. В цей час, у ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раптово виник спільний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, повторно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, почали оточувати потерпілого ОСОБА_5 з усіх сторін з метою позбавити останнього можливості втекти.

Так, першим до потерпілого ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_3 та лівою рукою наніс удар потерпілому в область обличчя, від вказаних дій потерпілий похитнувся назад та в цей час позаду нього стояв ОСОБА_7 , який також наніс удар рукою потерпілому в область голови. ОСОБА_5 від отриманого удару нахилився вперед та в цей час ОСОБА_3 знову наніс удар потерпілому правою ногою в область обличчя. Від отриманого удару потерпілий ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на землю. В цей час, коли потерпілий ОСОБА_5 знаходився на землі, ОСОБА_3 наніс правою ногою повторно удар в область голови потерпілому та потім наступив на голову останньому, з метою позбавити можливості потерпілого чинити опір. В цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підбігли до потерпілого та почали перевіряти вміст кишень останнього, в результаті чого, ОСОБА_9 знайшов у потерпілого належний йому мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 9", IMЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 4139,02 грн.. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали тікати з місця події, утримуючи мобільний телефон при собі, а ОСОБА_3 в цей час наніс ще декілька ударів в область голови потерпілого, таким чином спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження, та також втік з місця вчинення злочину.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця події зникли, розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 3357,78 грн..

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, винним себе визнав повністю та дав показання про те, що дійсно 14.02.2021 близько 01 год. 40 хв., він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились на зупинці громадського транспорту, що розташована на перетині вул.6-Слобідська та пр.Центральний в м.Миколаєві, де відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_5 за вище викладених обставин. Викрадений мобільний телефон вони здали до ломбарду. Мав намір добровільно відшкодувати завдану шкоду потерпілому, але останній відповів йому відмовою. У вчиненому щиро кається.

Крім власних показань обвинуваченого, його вина додатково підтверджується показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 ..

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 14.02.2021 року близько 01 год. 40 хв., він знаходився на зупинці громадського транспорту, що розташована на перетині вул.6-Слобідська та пр.Центральний в м.Миколаєві. В той вечір він повертався додому та слухав музику у навушниках. Потім до нього підійшли ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які із застосуванням фізичного насилля відібрали у нього новий мобільний телефон. Зауважив, що жодного конфлікту між ним та вказаними хлопцями не було. Після цього, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зникли з місця вчинення злочину, а він звернувся до перехожого із прохання викликати працівників поліції. Після вказаних подій ОСОБА_3 пропонував йому компенсувати завдану шкоду, на що він відмовився. Вважає, що ОСОБА_3 має бути призначене максимальне покарання із реальним його відбуттям.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, як обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, офіційно не працює, на психіатричному та наркологічному обліку в Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває, за місцем реєстрації характеризується негативно, у 2021 році проходив курс соціальної реінтеграції та адаптації в Громадській організації "Обери свободу", де зарекомендував себе з позитивного боку, як обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та повне визнання вини, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної Вознесенським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Слід зазначити, що при складанні даної досудової доповіді, заступником начальника Вознесенського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_10 було зазначено про те, що на момент співбесіди ОСОБА_3 визнавав свою вину та щиро каявся, проте не до кінця усвідомлює всю серйозність своїх дій. Крім того, згідно довідки з МОЦСПР із 23.03.2023 року громадянин ОСОБА_3 був відрахований за порушення умов перебування, так як самовільно залишив Центр і не повернувся, порушивши процес реабілітації, що становив 18 місяців і місцезнаходження хлопця на даний час невідомо. Згідно повідомлення Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області за 2022 рік притягувався до адміністративної відповідальності, у тому числі за розпиття алкогольних напоїв у громадському місці.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_3 засуджено вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15.06.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, яке він так і не відбув, що підтверджується відповіддю на запит Вітовського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області від 12.03.2021 року №29/7/520-21.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Враховуючи викладене, остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ст.ст.71, 72 КК України шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння кримінального правопорушення, форму вини, мотив та спосіб його вчинення, за попередньою змовою групою осіб, суд вважає, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, у вигляді позбавлення волі як таке, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15.06.2020 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, та, з урахуванням правил співвідношення видів покарань, відповідно до ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців 10 /десять/ днів.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1