Провадження № 1-кс/344/4671/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000255, внесеного 02 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000255 від 02 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексуУкраїни.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого і ОСОБА_6 й ОСОБА_7 збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, сприяв незаконному переправленню в автомобільному пункті пропуску «Грушів», що знаходиться поблизу с. Грушів Яворівської міської територіальної громади Яворівського району Львівської області, через державний кордон України громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 30 травня 2023 року зустрівся з останнім в м. Калуші Івано-Франківської області та запропонував йому механізм виїзду за кордон із супроводом ОСОБА_6 на підставі відповідних документів, виготовлених ОСОБА_7 , після чого зустрівшись 07 червня 2023 року в м. Калуш Івано-Франківської області із ОСОБА_8 , передав останньому надані ОСОБА_7 засоби для незаконного перетину державного кордону України, а саме довідку військово-лікарської комісії № 21/21 від 31 січня 2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій містилися недостовірні відомості про непридатність ОСОБА_8 до військової служби за станом здоров`я з виключенням із військового обліку, а також тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 03 лютого 2023 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому теж містилися недостовірні відомості про непридатність ОСОБА_8 до військової служби за станом здоров`я з виключенням із військового обліку, за що останній надав на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3350 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 122504,81 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого і ОСОБА_6 й ОСОБА_7 збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 09 червня 2023 року зустрівся з останнім в м. Калуші Івано-Франківської області та запропонував йому механізм виїзду за кордон із супроводом ОСОБА_6 на підставі відповідних документів, виготовлених ОСОБА_7 , після чого 23 червня 2023 року надав ОСОБА_9 через ОСОБА_6 виготовлені ОСОБА_7 засоби для незаконного перетину державного кордону України, - довідку військово-лікарської комісії № 95/12 від 12 травня 2023 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій містилися недостовірні відомості про непридатність ОСОБА_9 до військової служби за станом здоров`я з виключенням із військового обліку, а також тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_2 від 31 травня 2023 року, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому теж містилися недостовірні відомості про непридатність ОСОБА_9 до військової служби за станом здоров`я з виключенням із військового обліку, а також провів за допомогою мобільного телефону ОСОБА_9 інструктаж та надав йому поради і вказівки щодо його поведінки під час незаконного перетину державного кордону України, зокрема визначив пункт пропуску та місце і час виїзду, за що ОСОБА_9 надав на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4100 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 149931,26 грн.

24 червня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затримано у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексуУкраїни та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, є власником нерухомого майна, а саме 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини, передбачені ч.3 ст. 332 цього Кодексу, у яких підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного просить накласти арешт на вищевказане майно підозрюваного.

Слідчий у судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, відповідно до якого просить клопотання про арешт майна слухати без його участі, вимоги клопотання підтримав.

На підставі частини другої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, розгляд клопотання здійснено без повідомлення власника майна, оскільки це необхідно з метою забезпечення арешту майна.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Частина перша статті 131 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами частини п`ятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини десятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

24 червня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затримано у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексуУкраїни та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, є власником нерухомого майна, а саме 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини, передбачені ч.3 ст. 332 цього Кодексу, у яких підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 Кримінального процесуального кодексу України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Накладення арешту на належне вищевказане підозрюваному майно перебуває у площині забезпечення покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч.3 ст. 332 Кримінального кодексу України, за якою ОСОБА_5 висунуто підозру.

Отже, мета накладеного арешту відповідає положенням пункту 3 частини другої статті 170 Кримінального кодексу України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), а саме: на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , із забороною права на відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1