ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001875 від 20.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001875 від 20.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

До суду надійшло клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володіння ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ), з можливостю вилучення їх належним чином засвідчених копій в друкованому та електронному вигляді.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, представник потерпілої зазначає, що інформація, яку планується в ході тимчасового доступу до речей і документів, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання свого представника.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 при вирішенні вказаного клопотання поклався на розсуд суду.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За своїм змістом, клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , направлено на отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0001875, тобто на вчинення дій, передбачених ст. 160 КПК України.

В силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

У постанові Верховного Суду України від 30.11.2017 у справі №5-272кс(15) зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК».

Відповідно до позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №756/10189/20 (провадження № 51-517кмо21) кримінально-процесуальний статус потерпілого, залежно від конкретної стадії кримінального провадження, відрізняється колом його прав та специфікою їх реалізації. Проте, потерпілий на будь-якій стадії кримінального провадження залишається самостійним учасником кримінального провадження, а зміна його процесуального статусу характеризується лише колом його прав, які визначені для різних стадій кримінального провадження, відповідно до ст. 56 КПК.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб (сторін кримінального провадження в розумінні ст. 3 КПК України) на звернення з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження до суду.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 02.04.2020 у справі №161/19398/17 (провадження №51-8733км18) зазначив, що нормами КПК не передбачено постановлення судом ухвали про надання (забезпечення) потерпілому чи його представнику дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів.

Постановляючи таке рішення Верховний Суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України. Такими випадками є: 1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК України); 2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК України).

У випадках, передбачених статтями 338 і 340 КПК України, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.

В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК України.

Таким чином, оскільки під час судового провадження до моменту настання випадків, передбачених статтями 338 і 340 КПК України, потерпілий не є стороною кримінального провадження, а є учасником кримінального провадження, вимоги клопотання не можуть бути предметом розгляду суду, оскільки потерпілий не має права звертатися до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, а суд відповідно не має права надавати такий дозвіл.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог клопотання, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 1-35, 56, 57, 159-166, 309, 338, 340, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1