ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1789/23 Справа № 185/1440/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Невське Кремінського району Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000661,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року продовжений щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 червня 2023 року з визначенням застави у розмірі 214720 гривень, у разі внесення якої покладені відповідні обов`язки.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено про наявність ризиків, передбачених ч. 1, 3 ст. 177 КПК України, та, враховуючи майновий стан обвинуваченої та даних про її особу дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою. Разом з цим у відповідності до вимог ст. 182 КПК, суд вважав за доцільне визначити обвинуваченій заставу в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на переконання суду буде достатнім для гарантування виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати обвинуваченій запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі - домашній арешт. У разі відмови у зміні запобіжного заходу, змінити визначену слідчим суддею заставу на розмір, що становить менш як 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Вказує, що прокурором в судовому засіданні не доведені обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що об`єктивно існують ризиків, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, що залишилось поза увагою судді

Вважає, що слід врахувати, що ОСОБА_5 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки та утриманні має 2 неповнолітніх дітей.

Зазначає, що в цьому ж кримінальному провадженні іншій обвинуваченій ОСОБА_9 , яка є мамою ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Посилається на те, що визначений обвинуваченій розмір застави у сумі 214720 грн. є непомірним для неї, оскільки з початком збройної агресії село, де мешкала обвинувачена, було захоплено та перебувало під окупацією. ОСОБА_5 , а також її мама ОСОБА_10 з того часу не мали ніяких доходів, на їх утриманні є 2 малолітніх дітей, а також двоє бабусь, яким вже за 80 років, і вони потребують постійного догляду.

Заслухавши обвинувачену та її захисника, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема, обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі, оскільки при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , суд належним чином не дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та дійшов помилкового висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченої під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, судом першої інстанції правильно встановлена наявність ризиків переховування обвинуваченої від суду та незаконного впливу на свідків. При цьому, суд першої інстанції встановив відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на те, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою.

Однак, судом першої інстанції не в повному обсязі враховано те, що обвинувачена ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, має міцні соціальні зв`язки, орендоване місце проживання, в неї на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Слід також зазначити, що у зв`язку з початком збройної агресії РФ, село де мешкала обвинувачена було захоплено та перебувало під окупацією, що в сукупності з іншими наведеними вище обставинами значно зменшує вірогідність вчинення останньою спроб переховування від суду.

Що стосується ризику можливості незаконного впливу на свідків, то вказаний ризик також не є достатньо обґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення не долучено жодного доказу, який би свідчив, що обвинувачена ОСОБА_5 намагалась чи реально здійснила такий вплив з метою зміни показань зазначених осіб.

При цьому, хоча ОСОБА_5 і обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, однак сама по собі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, не можу бути єдиною та безумовною підставою для продовження застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Положенням ч. 2 ст. 194 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведених вище обставин та особи обвинуваченої ОСОБА_5 , а також не доведення ризиків, які стали підставою для взяття останньої під варту, колегія суддів вважає, що продовження застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою даному випадку не є виправданим, а тому, обрання щодо неї альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обвинувачену відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на даному етапі кримінального провадження є можливим, доцільним, необхідним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою належної процесуальної поведінки, виконання нею покладених процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з постановленням нової, якою необхідно з зазначених вище обставин застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні № 0000661, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Сватівської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 01 червня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, до 01 червня 2023 року, а саме:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, а саме, м. Слов`янськ Донецької області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні № 0000661;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі не виконання покладених обов`язків, до ОСОБА_5 може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути покладене грошове стягнення у 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_5 покласти на прокурора, який підтримує публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000661.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4