Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/286/22
Провадження № 1-кп/673/26/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 р.м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000039 від 17.02.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, директора БО « Міжнародний благодійний фонд «МІД-ГАРД», неодруженого, має на утримані дитину, 2012р.н., із задовільним станом здоров`я, не військовозобов`язаного, раніше не судимого в силу ст.. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2022 року ОСОБА_4 у вечірній час, перебуваючи поблизу залізничного вокзалу у АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту прийняв рішення про спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Тоді ж, близько 21год. 50хв. ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, за допомогою кулаків обох рук, почергово наніс два удари в область правого та лівого ока ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 потягнув ОСОБА_6 за руку, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав лівим боком на землю.

Внаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6

тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, крововиливів під оболонки лівого та правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повіки правого ока, передньої поверхні правого колінного суглобу, плечового поясу зліва, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Зазначеними умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Показав, як 16.02.2022 року близько 21год. 40хв. на прохання ОСОБА_7 під`їхав на територію, що поруч із залізничним вокзалом у м. Деражня. Коли ОСОБА_7 пішов у справах, вийшов з автомобіля і в цей час почув як ОСОБА_6 назвав його «зеком», а потім підійшовши, в грубій формі запитав про причини перебування та при цьому нецензурно ображав. В подальшому ОСОБА_6 взяв його за шарф, який був пов`язаний на шиї поверх верхнього одягу, в зв`язку з чим відштовхнув його від себе рукою. Далі, ОСОБА_6 за допомогою руки наніс один удар в область обличчя, внаслідок чого розбилися окуляри. Протягом 10хв. він намагався віднайти частину окулярів, в цей час ОСОБА_6 відходив та потім повертався і продовжував образливо висловлюватися в його адресу. Зауважив, що будь-яких ударів потерпілому не наносив, лише відштовхував двічі останнього від себе. При цьому, після штовхання потерпілий не втрачав рівноваги, проте коли останній схопив його за ліву руку, не втримався та впав лівим боком на землю. Коли ж піднявся, потерпілий вчепився у верхній одяг, а він почав розкручуватись, тоді ОСОБА_6 , продовжуючи тримати його жилет у руках, якого він на той час позбувся, впав ймовірніше на коліно і піднявшись почав бігти і знову впав. Коли підійшов до ОСОБА_6 той лежав на спині та в повітрі розмахував ногами, підтвердив як схопив потерпілого за ноги, проте жодних ударів не наносив.

Не зважаючи на показання обвинуваченого, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 підтвердив як у зазначений в обвинувальному акті час та місці до нього підійшли обвинувачений та ОСОБА_7 , які перебували з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 тримав його за праве плече, а обвинувачений стояв напроти нього, при цьому вимагали пояснень щодо місця стоянки його транспортного засобу та обов`язку здійснювати плату на їх користь за провадження діяльності по перевезенню пасажирів. Після того, ОСОБА_4 правою рукою наніс йому удар в голову в область лівого ока, а потім ще один удар в голову. З метою уникнення наступних ударів, заблокував обличчя власними руками, внаслідок чого обвинуваченого відкинуло назад з подальшим падінням його окулярів. Після чого, відійшов та при цьому телефонував до поліції. В той час як очікував на їх прибуття, ОСОБА_4 знову підійшов та намагався нанести удари в область голови та корпусу, плював у нього. В цей час, схопив обвинуваченого за руку, після чого разом упали на землю. Після цього, ОСОБА_4 схопивши його за ноги, тягнув по асфальту, до поки не приїхала поліція. Зауважив, що конфлікт був розпочатий безпосередньо за ініціативи обвинуваченого, який прибув туди з цією метою. Всі тілесні ушкодження були нанесенні безпосередньо обвинуваченим, ОСОБА_7 лише тримав за плече до нанесення першого удару. В ході вказаного конфлікту зазнав принижень, тривалий час перебував у пригніченому стані, а тому вказував на заподіяння обвинуваченим моральної шкоди в розмірі 30000грн., яку просив стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Окрім показань потерпілого, не вірити яким у суду підстав не має, заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджується наступними доказами.

Рапортом інспектора-чергового ЧЧСПД№1 ВП№3 ОСОБА_8 про отримання заяви та її реєстрацію за №406 від 16.02.2022 року від ОСОБА_6 з приводу нанесення йому 16.02.2022 року близько 21.50 год. у м. Деражня по вул.. Майдан Привокзальний місцевим жителем ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді забоїв м`яких тканин голови та саден обличчя (а.п. 55 Т.1).

Заявою ОСОБА_6 від 17.02.2022 року про нанесення йому 16.02.2022 року близько 21год. 30хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень на Майдані Привокзальному м. Деражня, в районі залізничного вокзалу (а.п.57 Т.1).

Витягом із ЄРДР про внесення відомостей 17.02.2022 року за № 0000039 за вказаною заявою ОСОБА_6 із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України (а.п. 34 Т.1).

Висновком експерта №78 за наслідками проведення судово-медичної експертизи від 18.02.2022 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, крововиливів під оболонки лівого та правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повіки правого ока, передньої поверхні правого колінного суглобу, плечового поясу зліва, що могли утворитися від щонайменше 5-ти разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають 24-36 годинному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки (а.п.74-75Т.1).

Даними висновку експерта за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи №79 від 18.02.2022 року не виключається можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень при обставинах вказаних ним при проведенні первинної судово-медичної експертизи (а.п.77 Т.1).

Даними слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_6 від 23.02.2022 року із фототаблицею даної слідчої дії, в ході якого останній розповів та показав як та при яких обставинах ОСОБА_4 заподіяв йому тілесні ушкодження. Зокрема, продемонстрував як останній, наніс почергово один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока та один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока. Після чого, між ними відбулася штовханина, в ході якої ОСОБА_10 схопив його за руку, внаслідок чого, втративши рівновагу впав лівим боком на землю. В подальшому ОСОБА_4 схопив його за ноги та тягнув. Бійка була припинене працівниками поліції (а.п.81-88 Т.1).

Тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, крововиливів під оболонки лівого та правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повіки правого ока, передньої поверхні правого колінного суглобу, плечового поясу зліва могли утворитися і в строк та за обставин, що вказані потерпілим 23.02.2022 року під час проведення за його участі слідчого експерименту, а саме 16.02.2022 року, при цьому підшкірний крововилив верхньої та нижньої повік правого ока з крововиливом під оболонки правого ока міг утворитися і від удару кулаком сторонньої особи, крововилив під оболонки лівого ока теж міг утворитися і від удару кулаком сторонньої особи, підшкірний крововилив плечового поясу зліва та подряпина шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки могли утворитися і при падінні потерпілого на землю на лівий бік, що підтверджується даними висновку експерта № 90, за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи в період з 25 по 28.03.2022 року (а.п.91-92 Т.1).

Відеозаписом із камер відеоспостереження в період 16.02.2022 року з 21:43:00 по 22:04:15 години, встановлених за адресою АДРЕСА_3 , який розміщується на DVD-R диску, який на запит органу дізнання надав ОСОБА_11 та відповідно до постанови дізнавача від 23.02.2022 року такий є речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.п.93-94, 103 Т.1, а.п. 54 Т.2).

Оглянувши безпосередньо вказаний відеозапис в судовому засіданні встановлено наступне.

Так, о 21:43:03год. на територію, що прилягає до залізничного вокзалу м. Деражня під`їхав автомобіль темного кольору. Вказана територія освітлюється за допомогою вуличних ліхтарів. Там же розміщуються інші транспортні засоби, зокрема, із розпізнавальним знаком служби таксі, поруч з якими ходить чоловік, яким, як вказали учасники кримінального провадження, являється ОСОБА_6 . О 21:43:52год з під`їхавшого автомобіля з переднього пасажирського сидіння вийшов чоловік, яким є ОСОБА_7 та одразу попрямував до ОСОБА_6 , який знаходився ліворуч від нього. О 21:44:03 год. з вказаного автомобіля з водійського місця вийшов чоловік, одягнутий у світлий одяг, яким є ОСОБА_4 та також прослідував у напрямку до ОСОБА_6 . О 21:44:35 год. ОСОБА_6 відходить ближче до правого рогу приміщення залізничного вокзалу та за ним прослідує ОСОБА_4 і позаду ОСОБА_7 . В період часу з 21:45:13 та 21:45:26год вказані особи наносять удари ОСОБА_6 , який відходить назад на привокзальну площу, де о 21:47:01 год. користується мобільний телефоном (фідеофайл№1).

В подальшому ОСОБА_6 повертається ближче до транспортного засобу, де перебувають ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та в період з 21:50:30 по 21:50:35год. останній наносить декілька ударів ногами в область нижніх кінцівок ОСОБА_6 (відеофайл №2).

Після цього, ОСОБА_6 проходжується по привокзальній площі, повертаючись до транспортного засобу, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 перебувають неподалік. О 21.54:52 та 21:54:54год. останні підійшли ближче до ОСОБА_6 , де ОСОБА_4 за допомогою ніг почергово наносить йому два удари в нижню частину тіла. Починаючи з 21:55:15год. ОСОБА_4 переслідує ОСОБА_6 , йдучи на нього, а останній відходить назад та о 21.55.28год ОСОБА_4 наносить близько трьох ударів в область голови ОСОБА_6 , який відштовхує ОСОБА_4 . Останній падає та піднімаючись, ОСОБА_6 хватає його за верхній одяг, а в той час ОСОБА_4 руками чіпляється за одяг ОСОБА_6 , який не втримавшись, падає та одразу піднімається, а ОСОБА_4 продовжує наступати. При цьому, ОСОБА_6 , тікаючи назад, повторно падає, та коли перебуває в лежачому положенні на спині, ОСОБА_4 , тримаючи його за ноги, тягне по дорожньому покриттю. О 21:55:52 год. до місця події приїжджає автомобіль поліції та останні припиняють конфлікт (відеофайл №3).

При цьому, вирішуючи клопотання сторони захисту про визнання недопустимими всіх доказів обвинувачення з огляду на те, що усне повідомлення ОСОБА_6 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення не було оформлене протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, який є обов`язковою умовою для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення суд враховує наступне.

Так, кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілого із заявою, яка зумовлює визначені в ч.1 ст.477 КПК правові наслідки.

Водночас захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над

зовнішньою формою їх вираження. З огляду на це навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного суду у справі №288/1158/16-к від 03.07.2019 року.

Суд враховує, що матеріали означеного кримінального провадження містять заяву ОСОБА_6 від 17.02.2022 року про порушення кримінального провадження по факту нанесення йому тілесних ушкоджень, зокрема ОСОБА_9 (а.п.57 Т.1). Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань, підтверджував факт написання такої заяви та однозначно висловився з приводу притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Крім того, згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.08.2022 року по справі №688/1415/19 відсутність штампу реєстрації на заяві особи про вчинення кримінального правопорушення не впливає на допустимість доказів, якщо факт звернення до правоохоронних органів підтверджується іншими доказами у справі (показаннями особи, яка подавала заяву; повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від оперативного підрозділу тощо).

Зважаючи на викладене, суд знаходить вказане клопотання сторони захисту безпідставним та відхиляє його.

Також не заслуговує на увагу суду та не підлягає до задоволення окреме клопотання захисника про визнання недопустимим доказу у виді протоколу слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_6 від 23.02.2022 року з підстав його проведення в умовах, які не були наближеними до тих у яких у минулому відбувалася досліджувана подія, при цьому суд вважає за необхідне вказати наступне.

Так, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що ст. 240 КПК не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події. У деяких випадках така вимога може поставити перед слідчими органами нездійсненне завдання. Тому проведення слідчого експерименту вимагає моделювання умов, максимально наближених до тих, що існували на момент події і є важливим для мети експерименту.

Під час допиту в суді потерпілий ОСОБА_6 підтвердив подібність суттєвих умов проведення слідчого експерименту за його участі, з умовами, що існували на момент події. Зокрема зазначав, про обізнаність з особою ОСОБА_12 , який наносив йому тілесні ушкодження. Про таке, останній також повідомив при зверненні до правоохоронних органів, що відображено у рапорті інспектора-чергового ЧЧСПД№1 ВП№3 ОСОБА_8 про отримання заяви та її реєстрацію за №406 від 16.02.2022 року.

З огляду на це, у суду відсутні підстави вважати, що умови слідчого експерименту, проведеного в світлий час доби, не відповідають умовам, що склалися на момент вчинення кримінального правопорушення.

Вказане також відповідає висновкам Верховного суду, викладеним у постанові від 28.10.2021 року у справі 641/2251/17 (провадження №51-458км21).

Також, суд знаходить необґрунтованим посилання сторони захисту про суперечливі висновки за наслідками проведення, додаткових судово-медичних експертиз №80 та №90 з приводу можливості отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, передньої поверхні правого колінного суглобу та плечового поясу зліва та звертає увагу на наступне.

У додатковому висновку судово-медичної експертизи №80 від 18.02.2022 року експерт виключає можливість утворення, виявлених на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту.

За наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи у висновку №90, проведеної в період з 25 по 28.03.2022 року експерт підтверджує утворення виявлених тілесних ушкоджень в строк та за обставин, вказаних потерпілим у слідчому експерименті від 23.02.2022 року, в тому числі підшкірного крововиливу плечового поясу зліва та подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки при падінні потерпілого на землю на лівий бік.

При цьому, як зазначав потерпілий під час слідчого експерименту з його участю, його падінню на лівий бік передувала поведінка ОСОБА_4 , який потягнув його за руку в результаті чого не втримався та впав, а тому утворення таких тілесних ушкодження відбулося не виключно, внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту, а за допомогою дій, прикладання фізичної сили ОСОБА_4 , який, здійснивши кілька обертів навкруги себе, схопив рукою потерпілого за рукав та в такий спосіб прискорив падіння останнього.

Вирішуючи клопотання сторони захисту в частині визнання недопустимим протоколу огляду місця події від 17.03.2022 року, суд приходить до висновку, що таке клопотання підлягає задоволенню.

Так, в силу ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 17.03.2022 року, яким є територія залізничного вокзалу м.Деражня Хмельницької області (а.п.62-63 Т.1) такий було проведено через місяць після події кримінального правопорушення. Даний огляд проведений дізнавачем за участі двох понятих та спеціаліста. При цьому, такий не містить жодних відомостей щодо обставин вчинення означеного кримінального правопорушення. Разом з тим, суд зауважує, що прибувши на виклик 16.02.2022 року та фактично припинивши подальше вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, працівники поліції не були позбавленні можливості зафіксувати на місці події обставини вчинення кримінального правопорушення, шляхом складання відповідного протоколу.

За таких обставин, суд визнає неналежним доказ обвинувачення, а саме протокол огляду місця події від 17.03.2022 року разом із фото таблицею вказаної слідчої дії.

Однак, визнання вказаного доказу неналежним, жодним чином не впливає на доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій.

Також, у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_7 показав як в темну пору доби 16.02.2022 року спільно із ОСОБА_4 приїхали до залізничного вокзалу з метою купити цигарки. Там же, зустріли ОСОБА_6 , який йому відомий як таксист. Коли ОСОБА_4 підійшов до них, ОСОБА_6 назвав його «зеком». Вказував, що ОСОБА_6

потягнувши ОСОБА_4 за шарф, наніс йому також удар в область голови. Також, зауважував, щ ОСОБА_6 кидав ОСОБА_4 на землю та наносив тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перемістили на проїзну частину дороги, де продовжували шарпати один одного, ударів ніхто не наносив. На момент прибуття поліції конфлікт був вичерпаний.

Надаючи оцінку показанням означеного свідка, суд враховує, що такий перебуває у дружніх відносинах із обвинуваченим ОСОБА_4 та спільно з останнім 16.02.2022 року прибув до місця вчинення кримінального правопорушення та був очевидцем даної події. Крім того, покази цього свідка є суперечливими та спростовуються іншими належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , відеозаписами із камер зовнішнього спостереження.

Щодо показань свідка ОСОБА_13 , суд враховує, що останній не був очевидцем події, жодним чином не спростував та не підтвердив факт нанесення ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а тому такі докази є неналежними в розумінні ст. 85 КПК України.

Також, суд критично оцінює посилання сторони захисту про перебування ОСОБА_4 у стані сильного душевного хвилювання. При цьому, суд зважає, що обвинувачений категорично заперечував нанесення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому та відповідно свою причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а тому є незрозумілим, які саме протиправні дії, на думку захисника, вчинив обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_6 у заявленому стані.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також, що обвинувачений винуватий у його вчиненні, за що підлягає покаранню.

Невизнання обвинуваченим винуватості в умисному заподіянні потерпілому легкого тілесного ушкодження, суд розцінює як намагання ухилитися від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а його твердження, про непричетність до його вчинення та наявність підстав для обмовляння, не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю спростовується сукупністю наведених вище доказів з приводу яких у суду відсутні обґрунтовані сумніви.

Достовірних доказів, що підтверджували б отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень внаслідок неправомірної поведінки потерпілого, а також останнім при інших обставинах, судом не здобуто. При цьому, суд приймає до уваги, що 17.02.2022 року ОСОБА_4 звертався до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення. 18.02.2022 року за вказаною заявою внесено відомості до ЄРДР за №0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. За наслідками проведення 18.02.2022 року судово-медичної експертизи, у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді осадження шкіри зовнішньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, підшкірних крововиливів задньої поверхні правого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні верхньої третини лівого стегна, що могли утворитися від щонайменше 3-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають 24-36годинному терміну утворення до моменту проведення

судово-медичної експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки (а.п. 163-164, 171-172 Т.1).

Проте, наданий суду відеозапис подій, які мали місце 16.02.2022 року за участю обвинуваченого та потерпілого не містить інформації про вчинення ОСОБА_6 протиправних дій щодо обвинуваченого, в тому числі нанесення удару по обличчю, як про це стверджували в суді ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_7 . З цього приводу також відсутнє рішення суду про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За матеріалами кримінального провадження за місцем проживання обвинуваченого відомості, які б негативно характеризували його особу відсутні, такий позитивно характеризується за місцем роботи, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, особу винного, який не розкаявся та не проявив жалю до наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді штрафу, в межах санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Вирішуючи, заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення завданої моральної шкоди в сумі 30000 грн. (а.п.26-27 Т.1), суд враховує наступне.

Так обгрунтовуючи позовні вимоги, потерпілий вказав, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, зазнав моральних страждань, що пов`язанні у порушенні нормальних життєвих відносин, переживань щодо стану здоров`я, відчуттями дискомфорту та тривоги, які оцінює в 30000грн.

Згідно ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

В силу ч.5 ст. 128 цього Кодексу цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступних обставин.

В силу ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та пунктів 1,2 частини 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом обвинуваченим потерпілому заподіяні легкі тілесні ушкодження, при заподіянні яких потерпілий відчував фізичну біль та страждання, перехвилювався, змушений був проходити медичне обстеження, у зв`язку з чим вимушений був докладати додаткових зусиль. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, обставин, за яких ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження, та ступеня його вини, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, характеру заподіяних тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища обвинуваченого, який офіційно працює, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду відповідає 15000 грн., які і необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування завданої моральної шкоди.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 366-371,373-375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч)грн.

В решті вимог позову відмовити.

Речовий доказ- DVD-R диск із записом події, яка мала місце 16.02.2022 року поблизу залізничного вокзалу м.Деражня Хмельницької області, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000039 -зберігати там же.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1