СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1011/23
ун. № 759/5948/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000443, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2023 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївка Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представників потерпілих осіб - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

03.04.2023 р. до Святошинського районного суду міста Києва з Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443 від 05.02.2023 р. відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 Кримінального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 року визначено головуючого - суддю Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 та того ж дня передано матеріали провадження.

Ухвалою судді від 07.04.2023 року у даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо можливості призначення судового розгляду та чи є підстави для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Прокурор під час підготовчого судового засідання просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначив про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та дотримання правил територіальної підсудності при направленні обвинувального акту до Святошинського районного суду м. Києва, оскільки як початок виникнення злочинного умислу у ОСОБА_3 на вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, так і конкретні дії на його реалізацію здійснювались ним в межах Святошинського району м. Києва. Прокурор просив прийняття до розгляду заявлені потерпілими особами цивільні позови, судовий розгляд здійснювати за участі сторін кримінального провадження та представників потерпілих осіб у відкритому судовому засіданні. З метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, прокурор просив доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь.

Представники потерпілих осіб - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений та його захисники вважали за неможливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Захисником ОСОБА_6 було подано клопотання про направлення обвинувального акту до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, в обґрунтування якого зазначено, що з формулювання обвинувачення не вбачається за можливе встановити місце вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками та клопотання захисника ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Положеннями ч. 9 ст. 615 КПК України, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, в редакції станом на час направлення обвинувального акта до суду, також передбачено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Так, згідно обвинувального акту, надісланого до суду, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України. Відповідно до положень ст.12 КК України, найбільш тяжким кримінальним правопорушенням з інкримінованих, є шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах, передбачене ч.3 ст.190 КК України. Суд бере до уваги, що об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

З обвинувального акту вбачається, що останній епізод злочинної діяльності, передбаченої ч. 3 ст.190 КК України, а саме заволодіння грошовими коштами у сумі 57 300 грн. шляхом їх конвертації у готівку через банкомат АТ «Ощадбанк», завершений 29.01.2022р. за адресою: Київська область, м.Ірпінь, вул.Шевченка,7, що територіально відноситься до юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 22.05.2020 року у справі №643/7609/20, зазначено наступне:

«Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

З огляду на ч.2 ст.34 цього Кодексу, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що порушення правил підсудності згідно вимог п.6 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог закону та безумовною підставою для скасування судового рішення, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, є достатні підстави для направлення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування до Київського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

З урахуванням прийнятого судом рішення, не підлягають розгляду на даній стадії, заява ОСОБА_10 про повернення застави, а також клопотання представників потерпілих осіб про заміну первісного позивача на його правонаступника. Вказані заява та клопотання необхідно приєднати до матеріалів судового провадження для розгляду, відповідно до вимог ст.314 КПК України, після вирішення питання територіальної підсудності.

Керуючись ст.ст.10, 32, 34, 314, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000443 від 05.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 400-1 КК України, направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення до Ірпінського міського суду Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1