Справа №443/1038/22
Провадження №1-кп/443/21/23
ВИРОК

іменем України

10 липня 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 26.07.2022, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Баківці Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, згідно ст. 89 КК України визнаний таким, що не має судимості

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 приблизно о 21 годині 00 хвилин 23 липня 2022 року, перебуваючи за місцем проживання у с. Баківці Бібрської ТГ, а саме в житловій кімнаті будинку, в ході раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, закриваючи рукою рот своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іншою почав душити, стискаючи рукою її шию. Після чого, ОСОБА_3 , тримаючи потерпілу ОСОБА_5 за праву руку, вдарив декілька разів її правим передпліччям об металеві ходулі, чим спричинив потерпілій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №35/2022 від 29.07.2022 один крововилив на верхній губі справа, численні синці на підборідді та на передній поверхні шиї, один синець на правій руці та перелом тіла правої ліктьової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 122 КК України, тобто заподіяння потерпілій ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні прокурор просить визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні 24.11.2022 висловилась, що із сином ОСОБА_3 вона примирилася і йому все пробачила, ніяких позовів до нього не має, він її не бив, більше нічого пригадати не може, а відтак просить припинити судовий процес.

Обвинувачений в судовому засіданні не визнав себе винним, зазначив, що він не наносив жодних ударів потерпілій, тільки закривав їй рот своєю рукою, відтак не міг заподіяти їй тілесні ушкодження, які потерпіла на його думку отримала внаслідок падіння з ліжка.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши зібрані по справі докази, які представлені стороною обвинувачення і докази, які зібрані в ході судового розгляду, докази надані учасниками справи, оцінивши їх в своїй сукупності, вислухавши пояснення потерпілої, свідків, обвинуваченого, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію кримінального правопорушення або про її відсутність з достовірністю випливають із матеріалів провадження. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані й оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

При цьому, суду належить дати аналіз усіх зібраних у провадженні доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілої, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано, не обмежуючись лише зазначенням прізвищ свідка або назви процесуального документа.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: «Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону» (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе не визнав та показав, що в суботу вечером він рубав дрова. Близько 21:00 год зайшов додому, тому що потрібні були гроші на хліб і сигарети. Під час розмови з матір`ю (потерпілою ОСОБА_5 ) виник конфлікт під час якого потерпіла почала кричати на нього, клясти, тому що не хотіла давати йому грошей. Потерпіла в той момент лежала на ліжку і він почав закривати їй рот рукою, щоб сусіди не чули сварку. Оскільки потерпіла хотіла його вдарити правою рукою, він взяв її праву руку, своєю правою рукою і опустив на матрац, щоб потерпіла його не вдарила. Руку стискав близько 5 секунд. Потерпіла в цей час лежала, а він стояв поряд. Після чого, потерпіла дала йому гроші і він пішов. Конфлікт тривав близько 2 хв. Повернувшись додому в кімнату до потерпілої не заходив цілу ніч. Зайшов у кімнату потерпілої наступного дня, у неділю близько 11:00-12:00 год. Потерпіла лежала на ліжку в звичному положенні і була накрита ковдрою. Зайшовши, синців на матері не помітив і мати не скаржилась, що її болить рука. Потерпіла в неділю подзвонила його брату і попросила приїхати, цієї розмови він не чув, а відомо йому зі слів брата. Коли приїхала швидка в понеділок зранку його не було вдома.

Додатково показав, що потерпіла без сторонньої допомоги встати, лягти, сісти не може, зважаючи на похилий вік, однак ходить в туалет на металеве крісло-горшок, відтак він вважає, у зв`язку із тим, що він всю ніч із суботи на неділю до неї не заходив, потерпіла встаючи вночі в туалет впала і перевернула відро, тому було мокро коло ліжка і як результат могла зламати руку. Окрім того, зазначив, що в період часу з суботи по понеділок не допомагав матері піти у туалет, посадити на крісло. Також вказав на те, що до конфлікту на тілі потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень не бачив. Вважає, що крововилив над верхньою губою від того, що він закривав матері рот своєю рукою. Однак інших тілесних ушкоджень потерпілій не наносив.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала про те, що того дня вона лягла спати. Обвинувачений ОСОБА_3 прийшов і почав сваритися, тому що хотів, щоб вона дала гроші. Під час конфлікту обвинувачений її не бив, не душив та не брав її за лице. Вважає, що руку зламала, вночі встаючи з ліжка, оскільки ходить в туалет на металеве крісло-горшок, котре стоїть коло її ліжка, та впавши з нього зламала руку. Написала заяву в поліцію, тому що була зла на обвинуваченого, бо він просив в неї гроші. Більше нічого не пам`ятає, оскільки є людиною похилого віку.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини за ч.1 ст.122 КК України, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_5 відповідно до яких 23 липня 2022 року за місцем проживання потерпілої та обвинуваченого в с. Баківці Бібрської ТГ, між останніми виник конфлікт;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що подія мала місце влітку 2022 року близько 23:00-00:00 год (субота). ОСОБА_5 є її сусідкою через паркан, тому їй відомо, що у тому будинку часті скандали, однак з її подвір`я подвір`я ОСОБА_7 не видно. Поліція приїжджала неодноразово. Зі слів сусідів їй стало відомо, що в ОСОБА_5 була зламана рука та до неї приїхала швидка;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 є її сусідами. Приїхав ОСОБА_9 (син потерпілої і брат обвинуваченого) і покликав її, щоб показати синці на шиї та на руці у потерпілої ОСОБА_5 . Точної дати пригадати не може. Потерпіла їй повідомила, що обвинувачений схопив її за шию. Чому болить рука ОСОБА_5 не пояснювала. Під час слідчого експерименту, вона була понятою, будь-якого тиску на потерпілу з боку працівників поліції не було;

даними в судовому засіданні показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_10 про те, що огляд потерпілої ОСОБА_5 він проводив в палаті лікарні у м. Львів. Підійшовши до потерпілої вона на нього не реагувала, лежала в ліжку. Огляд проводив візуально. З медичної документації було відомо, що лікуючий лікар проводив операцію на руці, оскільки була зламана кістка. Особисто він не бачив місце перелому, оскільки рука була в гіпсі, а гіпс він не знімав. Синці на руці та обличчі утворилися не одночасно, оскільки на момент огляду були різного кольору, з періодичністю день-два. Скоріш за все перелом руки та синець на руці не пов`язані між собою. Зазначив, що внаслідок падіння з ліжка синці утворитися не могли. Від стискання та притискання руки до ліжка такий перелом не міг утворитися. Перелом міг утворитись як від падіння, так і від удару об металеві ходулі;

заявою ОСОБА_5 від 25.07.2022, в якій остання просить прийняти міри до її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 23.07.2022 перебуваючи у нетверезому стані наніс їй тілесні ушкодження, а саме душив за шию, наносив удари по обличчю та бив її рукою об ходулі /а.с.63/;

витягом з єдиного реєстру досудового розслідування відповідно до якого 26.07.2022 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000099, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 122 КК України /а.с.61/;

рапортом від 25.07.2022 відповідно до якого 25.07.2022 о 16:45 зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 25.07.2022 о 16:44 за адресою: АДРЕСА_2 , черговий лікар 8-ої лікарні повідомив, що за наданням меддопомоги звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку 23.07.2022 о 17:00 год за місцем проживання в с. Баківці побив син ОСОБА_3 . Діагноз: закритий перелом передньої третини правої ліктьової кістки із зміщенням. Госпіталізована у травматологічне відділення лікарні /а.с.62/;

рапортом від 25.07.2022 відповідно до якого 25.07.2022 о 14:14 зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 25.07.2022 о 14:12 за адресою: АДРЕСА_2 , Бібрська ЦРЛ повідомила, про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась після побиття сином ОСОБА_3 . Діагноз: закритий перелом передньої третини правої ліктьової кістки із зміщенням. Скеровується у 8 лікарню м. Львова /а.с.64/;

заявою про надання дозволу на проведення огляду приміщення та прилеглої території від 25.07.2022 відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власник господарства за адресою: АДРЕСА_2 дав добровільну згоду слідчому ВС ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , на проведення огляду вказаного приміщення та його прилеглої території працівникам поліції без ухвали слідчого судді /а.с.65/;

протоколом огляду місця події від 25.07.2022 проведеного на підставі письмового дозволу випливає, що місцем події являється територія господарства, що за адресою АДРЕСА_2 . Вхід на дане господарство здійснюється через металеву браму та хвіртку, яка на момент огляду відчинена. Далі походу руху на подвір`ї зліва розташовані господарські приміщення, біля яких на землі розташований насип колотих полін. Праворуч розташований цегляний житловий будинок, біля якого знаходиться причіп сірого кольору. До входу в даний житловий будинок ведуть бетонні сходи, вхід в даний будинок здійснюється через двостворчасті дерев`яні двері коричневого кольору. При вході в будинок розташовані коридор, в якому стоїть драбина дерев`яна зеленого кольору, яка веде на горище, ліворуч від входу розташовані дерев`яні двері білого кольору, які на момент огляду відчинені, дані двері ведуть в житлову кімнату. При вході в дану кімнату ліворуч розташований холодильник білого кольору, на якому розташована іграшка, на стіні розташоване вікно, яке на момент огляду прикрите шторою синього кольору, а підвіконнику розташоване дзеркало з металевим обрамленням, ліворуч від вікна на стіні розташований церковний календар, на підлозі біля вікна розташований стіл дерев`яний коричневого кольору, накритий скатертиною, на даному столі розташований посуд з залишками їжі, їжа, особисті речі. Прямо по ходу руху на стіні розташований килим, під ним на підлозі розташоване дерев`яне ліжко коричневого кольору, на якому знаходиться матрац та постільна білизна, в лівому куті розташована дерев`яна тумба коричневого кольору, на якій знаходиться телевізор чорного кольору, позаду неї на стіні розташована дерев`яна вішалка, на якій висить особистий одяг. Праворуч від ліжка розташований сервант голубого кольору, на якому розміщені особисті речі. По правій стороні кімнати розташоване дерев`яне крісло, в куті розташована кахельна піч коричневого кольору на якій знаходить брудний посуд, ліворуч від печі розташовані дерев`яні двері білого кольору, що ведуть в житлову кімнату №2. Ліворуч від входу в житлову кімнату №2 розташований дерев`яний диван в складеному вигляді накритий покривалом, на якому розкидані речі, позаду дивану на стіні розташований килим, ліворуч прямо по ходу розташоване вікно, яке закрите шторами синього кольору, перед вікном знаходиться дерев`яний стіл накритий скатертиною, на якому розташована фігурка, образки, молитвеник та тарілка, праворуч під стіною розташований диван в складеному вигляді накритий покривалом, на підлозі між даними диванами розташований килим прямо від входу, на стіні розташоване вікно, яке на момент огляду відчинене, на підлозі під вікном розташована дерев`яна тумба коричневого кольору, на якій розташований телевізор чорного кольору, праворуч розташована дерев`яна шафа коричневого кольору, яка на момент огляду відчинена. Праворуч від входу прямо по ходу руху на стіні розташований килим, на підлозі біля стіни розташоване дерев`яне ліжко, на якому хаотично розташована постільна білизна, перед даним ліжком розташоване дерев`яне крісло на якому розкидані речі та крісло-ходулі сірого кольору, окрім цього біля ліжка розкидані речі, під ліжком знаходиться металева миска наповнена рідиною. Праворуч від входу в дану кімнату розташована кахельна піч коричневого кольору. До протоколу додано фототаблиці /а.с.66-77/;

висновком експерта № 35/2022 від 27.07.2022, виконаного на підставі постанови слідчого СВ ВП №2 Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області, л-та поліції ОСОБА_11 від 27.07.2022, проведеного за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1935 року народження, яку розпочато 28.07.2022 та закінчено 29.07.2022, з якого вбачається, що «у ОСОБА_5 , 1935 року народження, виявлено: один крововилив на верхній губі справа, численні синці на підборідді та на передній поверхні шиї, один синець на правій руці та перелом тіла ліктьової кістки, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок стискання шиї пальцями рук, від ударів кулаками та від ударів правим передпліччям до металевих ходуль 23.07.2022 при обставинах викладених у постанові та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я /а.с.78/;

Суд визнає даний висновок належним та допустимим доказом, оскільки такий отримано у порядку, встановленому КПК України.

заявою ОСОБА_3 від 02.08.2022 відповідно до якої останнім надано дозвіл працівникам поліції провести слідчий експеримент в своєму господарстві АДРЕСА_2 за участі потерпілої /а.с.79/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 02.08.2022 та доданим до нього компакт-диском, на якому знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого випливає, що потерпілій ОСОБА_5 у присутності понятих було запропоновано розповісти про події, що відбувались 23 липня 2022 року, на що остання добровільно погодилась та повідомила, що події відбувались в суботу, числа сказати точно не може, тоді до неї приїхав син та сказав, що до нього прийшов пан ОСОБА_12 та просив у сина викуп за бензопилу, яку у нього вкрали, на що потерпіла дала синові Скотаренкові 1000 гривень, потім син повернувся у п`яному вигляді та почався конфлікт, внаслідок якого син притиснув руку потерпілої об ходулі металеві, що знаходились біля ліжка. Окрім цього, потерпіла зазначила, що син ОСОБА_13 в ході конфлікту закривав рукою їй рота та тримав руки на шиї, намагаючись задушити, після даного конфлікту у потерпілої забрав мобільний телефон, вона перебуваючи на ліжку від болю втратила свідомість та заснула. Прокинувшись зранку вона побачила що, через те що перебувала у непритомному стані все ліжко на якому вона спала вкрите випорожненнями її, відчувала лише біль. Далі потерпіла розповіла про розмови з сином ОСОБА_13 на рахунок сварки за грошові кошти, які відбулись у день нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, та зазначила, що син неодноразово наносив тілесні ушкодження, під час останнього конфлікту намагалась втримуватись та кликати на допомогу. На наступний день, в неділю 24 липня, знайшовши мобільний телефон, потерпіла повідомила про те, що трапилось свого іншого сина ОСОБА_9 , який в понеділок 25 липня приїхав до неї та забрав її у лікарню для повного обстеження. Також потерпіла зазначила, що на даний час боїться за своє життя та знаходитись у житловому будинку у с. Баківці разом з сином ОСОБА_13 /а.с.80-82/;

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідчий експеримент, проведений 02 серпня 2022 року з участю потерпілої ОСОБА_5 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що Протокол слідчого експерименту від 02.08.2022 у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло. Окрім того, ніяких зауважень і доповнень з боку обвинуваченого після дослідження протоколу та відео в судовому засіданні не поступало;

заявою ОСОБА_3 від 02.08.2022 відповідно до якої останнім надано дозвіл працівникам поліції провести слідчий експеримент в своєму господарстві АДРЕСА_2 за участі свідка /а.с.84/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 02.08.2022 та додатком до нього компакт-диском, на якому знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту, з якого випливає, що слідчий експеримент проводиться у житловому будинку с. Баківці Бібрської ТГ Львівського району. У присутності двох понятих. Свідку було запропоновано розповісти, що йому відомо про події, що відбувались 22 липня 2022 року. На що останній добровільно погодився та повідомив, що 24 липня 2022 року йому зателефонувала мати ОСОБА_5 та повідомила, що потребує допомоги оскільки син ОСОБА_13 наніс тілесні ушкодження, внаслідок яких вона вся синя та не може ні руками, ні ногами нічого робити, знесилена. Далі свідок повідомляє, що приїхав до матері у понеділок о 10:00 год та побачив, що мати перебувала у житловому будинку на ліжку, рука синя, шия синя. Після чого, свідок взявши маму повіз останню у лікарню у м. Бібрка, де після огляду матері, їх було направлено у м. Львів. На запитання чи перебував брат вдома в час коли останній приїхав до матері, повідомив про те, що ОСОБА_13 перебував у житловому будинку у стані алкогольного сп`яніння та на матір і свідка не реагував. На запитання, що останньому відомо про події, що відбувались з матір`ю останній повідомив, що пояснити як це відбулось не може, оскільки про події відомо тільки зі слів матері. На запитання чи надходили скарги від матері на брата Степана, повідомив, що так/а.с.85-88/.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 02 серпня 2022 року з участю свідка ОСОБА_14 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що Протокол слідчого експерименту від 02.08.2022 у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло. Окрім того, ніяких зауважень і доповнень з боку обвинуваченого після дослідження протоколу та відео в судовому засіданні не поступало;

висновком судово-психіатричного експерта № 338 від 16.08.2022 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи відповідно до якого ОСОБА_3 у період інкрімінованих дій також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними /а.с.96/;

дозволом наданим ОСОБА_3 13.08.2022 відповідно до якого останнім надано згоду працівникам поліції на проведення слідчого експерименту за його участі без ухвали слідчого судді /а.с.103/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 13.08.2022 за участі підозрюваного ОСОБА_3 та додатком до нього відеозаписом, на якому знаходиться відеозапис проведення слідчого експерименту, з якого вбачається, що всі учасники слідчого експерименту знаходились у житловому будинку у с. Баківці. Підозрюваному ОСОБА_3 у присутності двох понятих було запропоновано розповісти про подію, що відбулась 23.07.2022 на що останній повідомив, що 23.07.2022 зайшов до житлової кімнати та розпочалась розмова з матір`ю далі підозрюваний розповів, про конфлікти, які були з матір`ю. Далі в ході розмови почався конфлікт, в ході якої матір ОСОБА_5 почала кричати, а оскільки вікно в кімнаті було відчиненим, він почав закривати матері рота, на що остання правою рукою намагалася вдарити останнього, після чого підозрюваний взявши праву руку матері притиснув до низу ліжка. 23.07.2022 алкоголю не вживав, був змучений від фізичної роботи. Конфлікт виникнув через гроші. Підстав викликати потерпілій швидку медичну допомогу не було./а.с.104-106/.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 13 серпня 2022 року з участю підозрюваного ОСОБА_3 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що Протокол слідчого експерименту від 13.08.2022 у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло. Окрім того, ніяких зауважень і доповнень з боку обвинуваченого після дослідження протоколу та відео в судовому засіданні не поступало;

висновком експерта №42/2023 від 04.04.2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого експертиза почата 29.03.2023 о 14:20 год та закінчена 04.04.2023. Додаткова експертиза проводилась на підставі ухвали суду від 09.03.2023. Підсумки: 1,2,3,4 беручи до уваги результати проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1935 року народження, згідно Висновку експерта №35/2022 від 29.07.2022, встановлено, що під час огляду у ОСОБА_5 , 1935 року народження, було виявлено: один крововилив на верхній губі справа, численні синці на підборідді та на передній поверхні шиї, один синець на правій руці та перелом тіла ліктьової кістки. Крововилив на верхній губі справа, синець на правій руці та перелом тіла ліктьової кістки могли утворитися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), або при контакті до такого (таких), в тому числі і внаслідок контакту об металеві ходулі, могли виникнути 23 липня 2022 року, та відносяться: крововилив та синець на руці до легкого тілесного ушкодження, згідно п. 2.3.1 б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», а перелом тіла плечової кістки до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, згідно п. 2.2.1 б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Оскільки в описові частині Висновку експерта №35/2022 від 29.07.2022 відсутній опис морфологічних особливостей (кольору) виявлених на підборідді та шиї синців, дати оцінку ступеню їх тяжкості, механізму утворення та давності виникнення не надається можливим. 5. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , могло утворитись в результаті падіння на площину з висоти власного росту (вертикального чи близького до нього положення), не має. 6. Судово-медичних даних які б дали можливість чітко вказати в якому положенні перебувала потерпіла ОСОБА_5 (лежачи чи сидячи) в момент спричинення їй тілесних ушкоджень, не має /а.с.171-172/;

Суд визнає даний висновок належним та допустимим доказом, оскільки такий отримано у порядку, встановленому КПК України.

Судом досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_3 .

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_5 , надані останньою в судовому засіданні, а саме, щообвинувачений ОСОБА_3 прийшов і почав сваритися, тому що хотів, щоб вона дала гроші. Під час конфлікту обвинувачений її не бив, не душив та не брав її за лице. Вважає, що руку зламала, вночі встаючи з ліжка, оскільки ходить в туалет на металеве крісло-горшок, котре стоїть коло її ліжка, та впавши з нього зламала руку. Написала заяву в поліцію, тому що була зла на обвинуваченого, бо він просив в неї гроші. Більше нічого не пам`ятає, оскільки є людиною похилого віку, суд зазначає наступне.

Дані показання достовірно підтверджують, що 23 липня 2022 між потерпілою та обвинуваченим, мав місце конфлікт, під час якого обвинувачений наніс потерпілій тілесні ушкодження.

Дані обставини частково визнає і сам обвинувачений, який в судовому засіданні показав, що в суботу вечером близько 21:00 год він зайшов додому, тому що йому потрібні були гроші на хліб і сигарети. Під час розмови з матір`ю (потерпілою ОСОБА_5 ) виник конфлікт, під час якого потерпіла почала кричати на нього, клясти, тому що не хотіла давати йому грошей. Потерпіла той момент лежала на ліжку і він почав закривати їй рот рукою, щоб сусіди не чули сварку. Оскільки потерпіла хотіла його вдарити правою рукою, він взяв її праву руку, своєю правою рукою і опустив на матрац, щоб потерпіла його не вдарила. Руку стискав близько 5 секунд. Потерпіла в цей час лежала, а він стояв поряд. Після чого, потерпіла дала йому гроші і він пішов. Конфлікт тривав близько 2 хв. Вважає, що крововилив над верхньою губою від того, що він закривав матері рот своєю рукою.

Суд також враховує, що потерпіла є особою похилого віку та в судовому засіданні вказала, що не пам`ятає всіх обставин події, про що і вказує обвинувачений, який неодноразово зазначав, що зважаючи на похилий вік потерпіла часто плутається в показах.

З врахуванням вищенаведеного суд надає віри інформації яку зазначала потерпіла в письмовій заяві від 25.07.2022, в якій остання просить прийняти міри до її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 23.07.2022 перебуваючи у нетверезому стані наніс їй тілесні ушкодження, а саме душив за шию, наносив удари по обличчю та бив її рукою об ходулі. Показанням потерпілої під час проведення слідчого експерименту 02.08.2022 відповідно до яких ОСОБА_5 повідомила, що події відбувались в суботу. Між нею та обвинуваченим почався конфлікт, внаслідок якого син притиснув її руку об металеві ходулі, що знаходились біля ліжка. Окрім цього, потерпіла зазначила, що син ОСОБА_13 в ході конфлікту закривав рукою їй рота та тримав руки на шиї, намагаючись задушити, після даного конфлікту у потерпілої забрав мобільний телефон, вона перебуваючи на ліжку від болю втратила свідомість та заснула.

Даними слідчого експерименту стверджується, що потерпіла ОСОБА_5 , в присутності понятих, в деталях вказала місце, спосіб та механізм нанесення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченим, при цьому повідомляла такі деталі вчинення кримінального правопорушення, які могли бути відомі виключно безпосереднім його учасникам.

Більше того, твердження потерпілої ОСОБА_5 щодо місця, способу та механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень повністю узгоджуються як між собою так і з висновками судово-медичного експерта, що свідчить про їх правдивість та належність.

Відповідно до вимог чинного законодавства, якщо відомості повідомлено підозрюваним, потерпілим під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 95 КПК України.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком, належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь захисника, понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії, як складової судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК України. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.

Зважаючи, що показання в судовому засіданні ОСОБА_5 давала через значний проміжок часу, а вищенаведені показання ОСОБА_5 давала безпосередньо після події, та зважаючи, що вони доповнюються та підтверджуються іншими дослідженими доказами та зважаючи, що потерпіла є матір`ю обвинуваченого, показання потерпілої, що руку вона зламала від падіння, суд вважає неспроможними.

Більше того відповідно до висновку експерта №42/2023 від 04.04.2023 судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , могли утворитись в результаті падіння на площину з висоти власного росту (вертикального чи близького до нього положення), не має.

Суд також звертає увагу, що 22.02.2023 до суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_5 в якій остання зазначала, що із сином ОСОБА_3 вона примирилася і йому все пробачила, ніяких позовів до нього не має, відтак просить припинити судовий процес. Дану заяву суд розцінював, як заяву про закриття провадження у справі та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою та підтверджує що подія мала місце.

Суд частково приймає до уваги показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , оскільки їх показання хоча і не прямо підтверджують обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, однак мають значення для встановлення істини по справі. Так, свідкок ОСОБА_6 повідомила про те, що подія мала місце влітку 2022 року близько 23:00-00:00 год (субота). ОСОБА_5 є її сусідкою через паркан, тому їй відомо, що у тому будинку часті скандали, однак з її подвір`я подвір`я ОСОБА_7 не видно. Поліція приїжджала неодноразово. Зі слів сусідів їй стало відомо, що в ОСОБА_5 була зламана рука та до неї приїхала швидка. Свідок ОСОБА_8 показала про те, що ОСОБА_7 є її сусідами. Приблизно 20.07.2022 приїхав ОСОБА_9 (син потерпілої і брат обвинуваченого) і покликав її, щоб показати синці на шиї та на руці у потерпілої ОСОБА_5 . Потерпіла їй повідомила, що обвинувачений схопив її за шию. Чому болить рука ОСОБА_5 не пояснювала. Під час слідчого експерименту, вона була понятою, будь-якого тиску на потерпілу з боку працівників поліції не було.

Не заслуговують на увагу покликання обвинуваченого, що свідки дали неправдиві покази, оскільки перебувають з ним в неприязних стосунках, оскільки останні в судовому засіданні повідомили про протилежне. Будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції ОСОБА_3 суду надано не було.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу обвинуваченого, що за змістом ст.ст.85, 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України немає, оскільки останній в судовому засіданні вказав, що між ним та потерпілою 23 липня 2022 виник конфлікт під час якого потерпіла почала кричати на нього, клясти, тому що не хотіла давати йому грошей. Потерпіла той момент лежала на ліжку і він почав закривати їй рот рукою, щоб сусіди не чули сварку. Оскільки потерпіла хотіла його вдарити правою рукою, він взяв її своєю правою рукою за її праву руку і опустив на матрац, щоб потерпіла його не вдарила. Руку стискав близько 5 секунд. Потерпіла в цей час лежала, а він стояв поряд. Після чого потерпіла дала йому гроші і він пішов.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не бив правим передпліччям потерпілої об металеві ходулі, а тілесні ушкодження в тому числі перелом руки, остання отримала від падіння, спростовуються висновком експерта №42/2023 від 04.04.2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого беручи до уваги результати проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1935 року народження, згідно Висновку експерта №35/2022 від 29.07.2022, встановлено, що під час огляду у ОСОБА_5 , 1935 року народження, було виявлено: один крововилив на верхній губі справа, численні синці на підборідді та на передній поверхні шиї, один синець на правій руці та перелом тіла ліктьової кістки. Крововилив на верхній губі справа, синець на правій руці та перелом тіла ліктьової кістки могли утворитися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), або при контакті до такого (таких), в тому числі і внаслідок контакту об металеві ходулі, могли виникнути 23 липня 2022 року, та відносяться: крововилив та синець на руці до легкого тілесного ушкодження, згідно п. 2.3.1 б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», а перелом тіла плечової кістки до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, згідно п. 2.2.1 б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Оскільки в описові частині Висновку експерта №35/2022 від 29.07.2022 відсутній опис морфологічних особливостей (кольору) виявлених на підборідді та шиї синців, дати оцінку ступеню їх тяжкості, механізму утворення та давності виникнення не надається можливим. 5. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , могло утворитись в результаті падіння на площину з висоти власного росту (вертикального чи близького до нього положення), не має. 6. Судово-медичних даних які б дали можливість чітко вказати в якому положенні перебувала потерпіла ОСОБА_5 (лежачи чи сидячи) в момент спричинення їй тілесних ушкоджень, не має.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що в судовому засіданні не доведено, що обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілій, зважаючи на пояснення в судовому засіданні експерта ОСОБА_15 , то такі суд визнає неспроможними і такими, що є вільним трактуванням обвинуваченим пояснень експерта, який вказав, що скоріш за все перелом руки та синець на руці, а не численні синці на бороді та шиї, не пов`язані між собою. Зазначив, що синці внаслідок падіння з ліжка утворитися не могли. Від стискання та притискання руки до ліжка такий перелом не міг утворитися. А відповідно до висновку експерта № 35/2022 від 27.07.2022, який зроблений саме експертом ОСОБА_16 , «у ОСОБА_5 , 1935 року народження, виявлено: один крововилив на верхній губі справа, численні синці на підборідді та на передній поверхні шиї, один синець на правій руці та перелом тіла ліктьової кістки, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок стискання шиї пальцями рук, від ударів кулаками та від ударів правим передпліччям до металевих ходуль 23.07.2022 при обставинах викладених у постанові та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я /а.с.78/.

Більше того як зазначалось вище відповідно до висновку експерта №42/2023 від 04.04.2023 судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , могло утворитись в результаті падіння на площину з висоти власного росту (вертикального чи близького до нього положення), не має.

Також суд визнає неспроможними покликання обвинуваченого на те, що заключення в експертизах можна трактувати двояко, а відтак вони не є чіткими, в них відсутні судово-медичні дані, що наявні тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння, нема чіткого відокремлення і аналізу кожного ушкодження. Додаткова експертиза грунтується на заключенні первинної, без урахування факторів, які могли вплинути на перелом, оскільки висновок проведеної експертизи є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, наданий в межах компетенції експерта, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено, висновок містить відповіді на всі запитання, які ставились судом в ухвалі про призначення додаткової експертизи.

Також суд вважає неспроможними показання обвинуваченого ОСОБА_3 проте, що слідчою ОСОБА_17 йому було відмовлено у проведенні повторного слідчого експерименту з потерпілою, оскільки обвинуваченим не надано суду доказів звернення з таким клопотанням.

Також суд визнає неспроможними показання обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , що підпис на заяві потерпілої ОСОБА_5 від 25.07.2022, в якій остання просить прийняти міри до її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 23.07.2022 перебуваючи у нетверезому стані наніс їй тілесні ушкодження, а саме душив за шию, наносив удари по обличчю та бив її рукою об ходулі, виконаний не нею, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, клопотань з даного приводу обвинувачений не заявляв, під час допиту потерпілої дану обставину не з`ясовував у останньої, а про даний факт заявив тільки в судових дебатах.

З рахуванням вищенаведеного показання обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно події яка мала місце 23.07.2022 суд оцінює, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами, які між собою повністю узгоджуються і доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Суд вважає, що зібрані під час досудового розслідування та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і отримані у порядку, встановленому КПК України.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85,94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, а самезаподіяння потерпілій ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.122 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином суд вважає доведеним факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 , умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обтяжуючими вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченою ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Пом`якшуючих вину обвинуваченого ОСОБА_3 обставин, передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, а також те, що обвинувачений вину у вчиненні правопорушення не визнав, злочин вчинив відносно матері яка є особою похилого віку, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, позицію самої потерпілої, яка проситьприпинити судовий процес, оскільки примирилась з обвинуваченим, його особу, який раніше не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується негативно, допомагає релігійній громаді та волонтерам, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, та те, що обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, не працює, досяг пенсійного віку, а відтак йому не можна призначити покарання ні у виді виправних робіт, ні у виді обмеження волі, зважаючи на те, що головною метою призначення покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, зі звільненням від відбування основного покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і підстав для його обрання немає.

Речові докази у справі відсутні.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженими органами пробації.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1