Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/211/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретар с/з ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом від 31.01.2023 № в ЄРДР 0000185 від 01.12.2022 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий РВ УМВС 02.02.2010, засіб мобільного зв`язку НОМЕР_2 ,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України,-

- в частині розгляду угоди про примирення потерпілого, його законного представника і обвинуваченого,-

В С Т А Н О В И В :

01.12.2022, близько 14 години 20 хвилин, в денну пору доби, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом - мотоциклом марки «CRDX» об`ємом двигуна 200 см.3 без державної реєстрації, рухаючись по автодорозі «О-070603» Буштино-Колочава-Нижні Ворота зі сторони с. Негровець Хустського району Закарпатської області у напрямку смт. Міжгір`я, в населеному пункті с. Синевир Хустського району Закарпатської області, навпроти будинку № 130 проявив неуважність до дорожньої обстановки та не забезпечив бічний інтервал, тобто грубо порушив п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. , п.п. б, г) п. 2.3., п.п. а, в) п. 2.9., п. 10.1., п. 12.1. «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, які вступили в дію з 1 січня 2002 року, не маючи водійського досвіду та навичок керування транспортним засобом, так як посвідчення водія не отримував взагалі, без мотошолому, будучи самовпевненим, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не маючи перешкоди в русі, проявив неуважність до дорожньої обстановки та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на праве узбіччя за його напрямком руху, де здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який рухався узбіччям в попутному для водія ОСОБА_6 та не створював йому небезпеку для руху.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини обох кісток лівої гомілки із зміщенням, садна лівої стопи та гомілки. Дані тілесні ушкодження є характерними для дорожньо-транспортної пригоди і відповідно п.п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. № 6, зареєстрованих Miністерством юстиції України 26 липня 1995 року за №255/791, узгоджених з Верховним Судом України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, що виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова мотоцикла з подальшим падінням потерпілого на тверде підлегле покриття при обставинах ДТП та по давності вкладаються в час пригоди яка мала місце 01.12.2022.

Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка», п.п. б, г) п. 2.3., п.п. а, в) п. 2.9., п. 10.1., п. 12.1. «Правил дорожнього руху», якими визначено:

п. 1.3. - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

«безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

«дорожні умови» - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

«дорожня обстановка» - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

г) - під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

п. 2.9 Водієві забороняється:

а) - керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

в) - керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака;

п. 10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п.п. б, г) п. 2.3., п.п. а, в) п. 2.9., п. 10.1., п. 12.1. «Правил дорожнього руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.286-1 КК України тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

20.04.2023 обвинувачений ОСОБА_6 і законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (мати) уклали угоду про примирення, за якою:

- обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України;

- сторони визначили, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим завданої майнової шкоди;

- обставини, які обтяжують покарання відсутні;

- шкоду завдану правопорушенням обвинуваченим відшкодовано потерпілому повністю, цивільний позов представником малолітнього потерпілого не заявлявся;

- сторони узгодили, щодо призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, перейшли до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки;

- сторони зафіксували, що їм роз`яснено наслідки укладення угоди та невиконання угоди.

У судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого, обвинувачений та його захисник підтвердили укладання угоди за вказаним змістом та розуміння наслідків затвердження угоди. Просять суд затвердити укладену ними угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.1 КК України, та повністю підтвердив обставини його вчинення, зазначив, що примирився із стороною потерпілого, щиро покаявся, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду в повному обсязі, та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 просить затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим, його законним представником та обвинуваченим, посилаючись на те, що така узгоджується з вимогами КПК України та КК України, не суперечить інтересам потерпілого та інших осіб.

Законний представник потерпілого (мати) ОСОБА_5 та малолітній потерпілий ОСОБА_4 підтвердили суду, що розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України. Додатково повідомили суду, що не мають жодних майнових претензій до обвинуваченого, бо шкода повністю відшкодована обвинуваченим добровільно на досудовому розслудуванні.

Прокурор заперечила щодо затвердження угоди між потерпілими та обвинуваченими. Позицію пояснила тим, що кримінальне правопорушення посягає на безпеку дорожнього руху, а також таке вчинене стосовно малолітньої особи.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, потерпілого і його законного представника, обвинуваченого, захисника, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений: ч.1 ст.286-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням (злочином).

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Законний представник потерпілого також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченого взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілій стороні завданих збитків та заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Правила призначення покарання встановлені КК України. Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Суд при затвердженні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.

За правилом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті). Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК ). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Сторони правильно визначили розмір і вид обов`язкового і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто у відповідності до санкції ст. 286-1 ч.1 КК України. Сторони погодились, що не має підстав для застосування ст. 69 ч.2 КК України щодо призначення додаткового покарання.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, внаслідок порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху потерпілим було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому перешкод до укладання угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілим, його законним представником за вказаними вище підставами не виявлено.

Відомостей про спричинення шкоди суспільним інтересам у висунутому ОСОБА_6 в обвинуваченні немає.

Із диспозиції ч.1 ст. 286-1 КК України вбачається, що саме спричинення малолітньому потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, внаслідок порушення особою, яка керує транспортним засобом, устані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції правил безпеки дорожнього руху відносить дії такої особи до кримінально караних, тоді як саме по собі порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керуєтранспортним засобом, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, без настання відповідних наслідків для здоров`я потерпілого не є злочином.

Наявність гіпотетичної шкоди суспільним інтересам, не конкретизованої в обвинуваченні, не може бути перешкодою для вирішення питання про укладення у кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Частиною 5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Наявні у справі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне, повне відшкодування шкоди потерпілій стороні - законному представнику малолітнього потерпілого (матері), яка просить про застосування до обвинуваченого найбільш можливого мінімального основного покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість застосування ч.1 ст.69 КК України та призначення обвинуваченому основне покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 . Однак, суд вважає, що з врахуванням особи обвинуваченого, який є працездатним, не хворіє, не має утриманців, в минулому притягався до адміністративної відповідальності, зокрема за ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, справа № 302/401/22, з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн.) слід відхилити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, бо така міра покарання є м`якою до обвинуваченого, і вважає за необхідне визначити основне покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде становити грошову суму 51тис. грн.

Суд, констатує, що обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, на строк 3 роки, сторони узгодили правильно. Адже обвинувачений не наділений правом керувати транспортними засобами, однак може таке право здобути після набрання вироком законної сили. Окрім цього, це покарання є превентивним заходом для недопущення вчинення нових аналогічних кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілими не пред`являвся.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.12.2022 (справа № 302/1415/22 провадження 1-кс/302/252/22) на транспортний засіб мотоцикл марки «CRDX», об`єм двигуна 200 см куб. без державної реєстрації слід скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні мотоцикл марки «CRDX» об`єм двигуна 200 куб см, який знаходиться у ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, слід повернути за належністю володільцю ОСОБА_6 (обвинуваченому).

Грошову заставу в сумі 40260 гривень, внесену заставодавцем ОСОБА_8 на виконання ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 від 03.12.2022 (справа № 302/1415/22 провадження 1-кс/302/253/22), згідно з квитанцією № від 06.12.2022 , одержувач ТУ ДСА України в Закарпатській області, ДКСУ, м. Київ, - повернути заставодавцю ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканці АДРЕСА_3 .

Витрати на залучення експерта для проведення судових інженерно-транспортних експертиз згідно висновків експертів № СЕ-19/107-22/10997-ІТ від 12.01.2023 на суму 1132, 68 грн, № СЕ-19/107/22/11001-ІТ від 13.01.2023 на суму 943,9 грн, - всього на загальну суму 2076 гривень 58 копійок , підлягають стягненню з обвинуваченого в користь держави.

Керуючись ст. ст.368- 371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475, 615 ч.15 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену між потерпілим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 про примирення у зазначеному кримінальному провадженні.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України, та призначити йому міру основного покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн із застосуванням обов`язкового додаткового покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.12.2022 (справа № 302/1415/22 провадження 1-кс/302/252/22) на транспортний засіб мотоцикл марки «CRDX», об`єм двигуна 200 см куб. без державної реєстрації.

Речовий доказ мотоцикл марки «CRDX» об`єм двигуна 200 куб см, який знаходиться у ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, - повернути за належністю володільцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витрати на залучення експерта для проведення судових інженерно-транспортних експертиз згідно висновків експертів № СЕ-19/107-22/10997-ІТ від 12.01.2023 на суму 1132, 68 грн, № СЕ-19/107/22/11001-ІТ від 13.01.2023 на суму 943,9 грн, - всього на загальну суму 2076 гривень 58 копійок , - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь держави.

Грошову заставу в сумі 40260 гривень, внесену заставодавцем ОСОБА_8 на виконання ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 від 03.12.2022 (справа № 302/1415/22 провадження 1-кс/302/253/22), згідно з квитанцією № від 06.12.2022 , одержувач ТУ ДСА України в Закарпатській області, ДКСУ, м. Київ, - повернути заставодавцю ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканці АДРЕСА_3 .

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області :

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди;

- потерпілою виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгодженого сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; не виконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 ст. 469 КПК України укладена угода не може бути укладена.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ст. 349 КПК України

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1