Справа № 953/3440/23
Провадження № 1-кс/953/3297/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Харків Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 12.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

03 травня 2023 року представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, яке надійшло до суду 08 травня 2023 року. В клопотанні просив скасувати арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №160, посвідченого 11.02.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, на яку в межах кримінального провадження №0000410 накладений арешт ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 13.02.2019.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова накладений арешт на вказану вище квартиру. Представник вважає, що на теперішній час відпала потреба в накладенні арешту на квартиру, з огляду на наступне. Так, зазначена ухвала слідчого судді була постановлена без виклику власника майна, який має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту, без встановлення об`єктивних на це причин, з формальним посиланням на ч. 2 ст. 172 КПК України та ігноруванням прав третьої особи. При розгляді клопотання про накладення арешту були проігноровані положення чинного законодавства, зокрема ст. 64-2 КПК України. Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 , яка не має жодного статусу у кримінальному провадженні, воно було подане слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, а не прокурором, як це передбачено КПК України, тобто неуповноваженою особою, а тому не підлягало задоволенню у зв`язку з істотним порушенням процесуального порядку. Досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000410 від 12.02.2019 триває вже досить тривалий проміжок часу, останні слідчо розшукові дії поводились 18 травня 2018 року (допит потерпілого) та 15 квітня 2019 року (допит свідка). Будь-яких слідчих (розшукових) дій, пов`язаних з майном, яке належить ОСОБА_3 , проведено не було. За тривалий проміжок часу не було отримано доказів, які б свідчили про те, що вказана квартира набута протиправним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Жодній особі у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, правові підстави для визнання нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , як добросовісному набувачу, речовим доказом у кримінальному провадженні відсутні. Обставина заподіяння ОСОБА_6 майнової шкоди спростовується матеріалами кримінального провадження, жодних доказів на підтвердження вказаної обставини матеріали кримінального провадження не містять. З огляду на положення ст. 55 КПК України ОСОБА_6 не може мати процесуального статус потерпілого. Враховуючи викладене, представник вважає, що подальше обмеження у праві власності на вказане майно є не розумним та не співмірним, оскільки завдає суттєву шкоду правам та інтересам власника майна, скасування арешту не вплине на повне, об`єктивне та неупереджене встановлення істини у провадженні, встановленню всіх обставин кримінального провадження.

Заявник адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Також прокурор надав письмові заперечення на клопотання про скасування арешту, в яких зазначив наступне. Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000410 від 12.02.2019 за ч. 3, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 358 КК України за фактами шахрайських заволодінь квартирами громадян в м.Харкові, в тому числі за епізодом шахрайського заволодіння квартирою по АДРЕСА_1 . Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.02.2019 невстановлені особи підробили довіреність від померлого на той час власника квартири ОСОБА_8 на розпорядження його квартирою на повіреного ОСОБА_9 , по якій останній 11.02.2019 продав квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_10 , від імені якої виступав ОСОБА_11 за довіреністю. Власник квартири ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та жодним чином не міг видати та підписати довіреність 05.02.2019. У кримінальному провадженні визнано потерпілим сина померлого ОСОБА_6 , якому діями шахраїв спричинено матеріальну шкоду. Під час досудового розслідування на квартиру АДРЕСА_2 ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13.02.2019 накладено арешт, ухвала направлена на виконання до Реєстраційної служби Харківської міської ради. Для недопущення шахрайського заволодіння майном ОСОБА_8 сторонніми особами, втрати майна, настання інших тяжких наслідків, було накладено арешт на вищезазначену квартиру. Вищезазначеними заходами було забезпечено схоронність майна потерпілого та недопущення подальшого його переоформлення на сторонніх осіб. Таким чином, прокурор вважає, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 здобуто злочинним шляхом, а, відповідно, квартира є безпосереднім об`єктом протиправних кримінальних дій та речовим доказом у кримінальному провадженні. Арешт на майно накладено враховуючи те, що зазначене майно є предметом вчиненого злочину, а також у зв`язку з необхідністю виключити можливість протиправного розпорядження вказаним об`єктом нерухомості, оскільки його відчуження в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. На даний час у провадженні здійснюється дослідження всіх обставин заволодіння шахрайським шляхом вказаним вище майно. Отже, на даний час не відпала потреба у застосуванні арешту на вищезазначене майно і його скасування буде суперечити вимогам ст.174 КПК України. Крім того, аналогічне клопотання вже подавалось адвокатом 11.04.2023 до Київського районного суду м. Харкова, однак ухвалою суду від 18.04.2023 в його задоволенні відмовлено. Враховуючи викладене, прокурор вважає, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна на квартиру АДРЕСА_2 у кримінальному провадженні № 0000410 необхідно відмовити.

Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_12 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Також слідчий надав письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав, аналогічних, викладеним у запереченнях прокурора.

Слідчий суддя, дослідивши надані документи, встановив наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 12.02.2019, 0000103 від 10 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_13 про накладення арешту на майно. Накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 на підставі договору купівлі - продажу № 160, посвідченого 11.02.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина перша статті 170 КПК України).

Арешт майна застосовується з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладено на: рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України), а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заарештованим може бути як майно підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, так і третіх осіб, а також юридичної особи, до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду або слідчого судді.

Підставою скасування арешту майна є: ухвала слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; винесення прокурором постанови про закриття кримінального провадження; ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Зі змісту ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року вбачається, що задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя посилався на те, що вищезазначена квартира є предметом кримінального правопорушення, можливість розпоряджатись квартирою може призвести до втрати майна або настання інших наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки квартира АДРЕСА_2 є предметом кримінального правопорушення, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню на цей час триває, на час винесення ухвали про накладення арешту на майно існували підстави для такого арешту, слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину.

Крім того, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 11 квітня 2023 року звертався до Київського районного суду м.Харкова з аналогічним клопотанням, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 18 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання про скасування арешту зазначеної квартири з підстав необґрунтованості накладення такого арешту.

Щодо доводів заявника щодо неналежного суб`єкта звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи слідчий суддя зазначає наступне. Так, дійсно, відповідно до ч.2 ст.64-2 КПК України права третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Але, при розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя повноважний перевіряти лише факт необхідності продовження застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та обґрунтованість такого застосування, тобто наявність підстав для накладення арешту, передбачених ст.170 КПК України, не надаючи оцінку при цьому дотриманню слідчим суддею норм кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2 є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечення розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 12.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1