Справа № 752/5053/23
Провадження № 1-кс/752/2508/23
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Києва клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000512, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор вказує наступне.

У провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 07.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом надання невстановленою особою засобів для незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, на початку жовтня 2022 року в м. Києві, будучи обізнаними про порядок виїзду громадян України чоловічої статі (військовозобов`язаних) за межі України, на момент дії правового режиму воєнного стану, шляхом надання порад, вказівок, виготовленян документів та усуненян перешкод, шляхом внесення відповідних відомостей до бази даних "Шлях", організували незаконне переправлення мешканців Києва через державний кордон України.

За результатами виконання доручення слідчого на проведення слідчих (розшукових) дій щодо організації злочинної схеми переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів шляхом неправомірного внесення відомостей окремих громадян до бази "Шлях", встановлено, що до його дії причетні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так на підставі ухвали слідчого судді Голосіїського районного суду м. Києва (справа № 752/5053/23) проведено обшук у квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою : АДРЕСА_1 .

У ході обшуку, окрім речей та документів, зазначених в ухвалі слідчого судді, слідчим прийнято рішення про вилучення наступних речей, а саме: грошові кошти в сумі 4400 доларів США, які належать ОСОБА_5 , походження яких остання не змогла пояснити.

Постановю слідчого від 28.03.2023 вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 4400 доларів США визнано речовими доказами у кримінальному провадження № 0000512.

Метою арешту майна прокурор зазначає збереження речових доказів.

У судовому засідання винесене на розгляд слідчому судді клопотання прокурор підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених в ньому.

Захисник власника майна у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували в повному обсязі, перш за все з підстави того, що грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, не перебувають у власності ОСОБА_5 , а є власністю іншої особи ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 , який є онуком ОСОБА_7 , пояснив, що він допомагає бабусі матеріально з травня 2018 року, кожного місяця дає по 2000-3000 тисячі грн., оскільки має постійний дохід, тому бабуся могла накопичити вказану суму грошових коштів.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що брав у позику в ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 4 400,00 доларів США, які повернув у березні 2023 року.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, долучені в його обґрунтування докази та заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000512 ввід 01.07.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом надання невстановленою особою засобів для незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в цьому кримінальному провадженні необхідність у накладенні арешту на майно обгрунтовується наявністю підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Так, слідчим вилучені 28.03.2023р. під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , речі та предмети, в тому числі грошові кошти в сумі 4 400,00 доларів США визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням про арешт майна, не дотримався в повному обсязі.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Накладаючи арешт на майно з підстав передбачених п. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, винесення постанови про визначення майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою, для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя відмічає про те, що прокурором не наведеного жодного належного доказу на підтвердження необхілності накладення арешту на грошові кошти.

При цьому слідчий суддя бере до уваги заперечення адвоката з урахуванням показів свідків та інформації, отриманої під час дослідження в судовому засіданні відеозапису обшуку 28.03.2023р. квартири АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя вважає, що грошові кошти, вилучені під час обшуку в даному кримінальному провадженні, не відповідають критерію речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України, а саме не доведено, що вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 170, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання залишити без задоволення

2.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1