Справа № 201/29/21
Провадження № 1-кп/201/23/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , та угоду про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001820, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 25.10.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Мирноград Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно працевлаштований на посаді головного інженер вентиляції і кондиціонування ТОВ «Альфа Сервіс +», раніше судимий:

- 12.12.2014 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

- 16.07.2015 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці,

- 05.04.2022 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Павлоград, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , офіційно працевлаштований на посаді менеджера з адміністративних питань у фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 , одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше судимий:

11.09.2017 Димитровським мiським судом Донецької областi за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн, який сплачено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

25.10.2020 приблизно о 21 год. 13 хв., що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , прибули до КЗО "СЗШ №83" за адресою: м. Дніпро, вул. Недєліна, 1, де перебуваючи на першому поверсі вказаної адміністративної будівлі, достовірно усвідомлюючи, що не є громадським місцем, у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразились у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності в громадських місцях, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, однак прагнучі самовиразитись таким чином у зухвальстві, та неповазі до суспільства, тобто показати свою зневагу до існуючих загальноприйнятих з правил і норм поведінки у суспільстві, усвідомлюючи що їх дії публічні, та діючи групою осіб почали безпричинно та грубо виражатися нецензурною лайкою.

Далі, продовжуючи свої умисні хуліганські дії, діючи групою осіб, ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , не припиняючи нецензурної лайки, перебуваючи y вказаний час та у вказаному місці, усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці і їх дії є очевидними для оточуючих, провокуючи конфлікт між особами, котрі перебували поруч, та не реагуючи на намагання сторонніх осіб їх заспокоїти та припинити злочинні дії, та недопустимість такої поведінки в громадському місці, тобто на території КЗО "СЗШ № 83, поводили себе зухвало, та з винятковим цинізмом, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної не поваги до суспільства, шляхом відривання ручки пошкодили міжкімнатні металопластикові двері, які перебувають у власності КЗО "СЗШ № 83".

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

До суду надійшла угода про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладена між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , та угода про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 .

Прокурор просив затвердити надані угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості, затвердити її та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості, затвердити її та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_10 надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_6 .

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно положень ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів тощо, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.

Суд, розглянувши угоду про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , приходить до наступного висновку.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Згідно даній угоді прокурор ОСОБА_3 з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв оперативному вирішенню даного кримінального провадження, не чинив перешкод у проведенні слідчих та процесуальних дій.

При цьому сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 роки 6 місяців, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки 6 місяців, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладанням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосоване до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підставі для невизнання винуватості, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України діяння, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, відноситься до нетяжкого кримінального правопорушення, тому згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що надана угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_4 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, а тому він підлягає покаранню, визначеному в угоді за вчинення такого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченому, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує визнання вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжкого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, його особу, наявність пом`якшуючої покарання обставини, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, вік, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також те, що матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана та вважає за можливе призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 затриманий 25.10.2020 року і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2020 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час строком дії до 27.12.2020 року. Вказана ухвала 23.11.2020 року Дніпровським апеляційним судом скасована, до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 26.12.2020 року, який в подальшому не продовжувався.

Тому на підставі ч. 1 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк тримання під вартою з 25.10.2020 року по 28.10.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Суд, розглянувши угоду про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 , приходить до наступного висновку.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Згідно даній угоді прокурор ОСОБА_3 з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_6 з другої сторони, за участю захисника ОСОБА_7 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв оперативному вирішенню даного кримінального провадження, не чинив перешкод у проведенні слідчих та процесуальних дій.

При цьому сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено ОСОБА_6 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладанням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_6 згоден. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосоване до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підставі для невизнання винуватості, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України діяння, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, відноситься до нетяжкого кримінального правопорушення, тому згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що надана угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_6 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, а тому він підлягає покаранню, визначеному в угоді за вчинення такого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченому, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує визнання вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжкого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, його особу, наявність пом`якшуючої покарання обставини, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, вік, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також те, що матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана та вважає за можливе призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 затриманий 25.10.2020 року і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2020 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки строком дії до 26.12.2020 року. Вказана ухвала 23.11.2020 року Дніпровським апеляційним судом скасована, до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час строком дії до 26.12.2020 року, який в подальшому не продовжувався.

Тому на підставі ч. 1 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк тримання під вартою з 25.10.2020 року по 28.10.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368-370, 374, 394, 473-475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001820, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 25.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2022 року більш суворим, призначеного даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням призначивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк тримання його під вартою з 25.10.2020 року по 28.10.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.05.2023 року, укладену між прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001820, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 25.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням призначивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк тримання його під вартою з 25.10.2020 року по 28.10.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

-металопластикову ручку білого кольору, яка передана на зберігання до камери схову ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути уповноваженій особі КЗО «СЗШ № 83» ДМР;

-DVD-R диск з відеозаписом обставин вчинення кримінального правопорушення - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 47);

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1