Справа № 461/6333/20
провадження 1-кс/462/920/23
У Х В А Л А

29 травня 2023 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004022 від 06.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, справа №462/6333/20,

встановив:

в провадженні Залізничного районного суду м.Львова (головуюча суддя ОСОБА_4 ) перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004022 від 06.09.2016 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, справа №462/6333/20.

ОСОБА_3 11.05.2023 року звернувся із заявою про відвід головуючій судді ОСОБА_4 , яку обґрунтовує тим, що суддя, на його думку, абсолютно безпідставно 23.11.2022 року винесла постанову, якою оголосила ОСОБА_3 в розшук. 21.03.2023 року суддя ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_3 у розгляді його заяви про її відвід. Також, 09.05.2023 року суддя ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_3 у розгляді клопотання ОСОБА_3 від 27.03.2023 року, та 09.05.2023 року в судовому засіданні чинила перешкоди в написанні ОСОБА_3 письмової заяви про відвід судді. Враховуючи наведене просить заяву про відвід судді задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. Про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судових повісток за адресою вказаною заявником, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Також, повістка про виклик до суду скеровувалась на електронну адресу, наявну в матеріалах справи №462/6333/20 (том 1, а.с. 242).

Захисник ОСОБА_5 повідомила суд, що не здійснює захист ОСОБА_3 , прокурор та потерпілі в судове засідання не з`явилися.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

З урахуванням наведеного вирішено провести розгляд без участі учасників провадження.

Дослідивши матеріали заяви про відвід головуючій судді ОСОБА_4 та долучені до неї матеріали, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст. 75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст.76 КК України.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.

При розгляді заяви про відвід суддя не вивчає матеріали кримінального провадження, а лише встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному судовому процесі.

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід головуючої судді ОСОБА_4 , від розгляду обвинувального акта у кримінального провадженні обвинувачений посилається на те, що в нього є сумніви щодо неупередженості судді.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішеннями суду, що відповідно до вимог КПК України не є підставою для відводу головуючому судді, а незгода із такими рішеннями реалізується шляхом їх оскарження до вищестоящої судової інстанції.

Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України, виключають участь головуючої судді ОСОБА_4 в кримінальному провадженні і не свідчать про те, що нею проявлено несправедливість чи упередженість. Таким чином, не підтверджені припущення заявника щодо наявності сумнівів в об`єктивності головуючої судді ОСОБА_4 , з наведених у заяві мотивів, такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими.

Аналіз доводів заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_4 свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника та не містить підстав для відводу. На даний час відсутні об`єктивні обставини, що могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість головуючої судді ОСОБА_4 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України,

постановив:

в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004022 від 06.09.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, справа №462/6333/20 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1