Справа № 632/2358/20
провадження № 1-кп/632/17/23
Вирок

Іменем України

29 серпня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого 15.12.2020 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, в силу ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. На час направлення кримінального провадження до суду вирок законної сили не набрав (обов`язки осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, виконав, проте з обліку Чугуївського РВ № 2 не знятий як особа, що знов притягується до кримінальної відповідальності), проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.1, ч.2 ст. 185, КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.10.2020, близько 0900 години, ОСОБА_4 знаходився в квартирі своєї бабусі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Достовірно знаючи, що ОСОБА_5 в кімнаті вищевказаної квартири зберігає свою пенсійну банківську картку, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на викрадення карти АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_5 , і яка, згідно із ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, на якому перебували грошові кошти, належні потерпілій, з метою подальшого викрадення коштів з цієї картки.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що пенсійна картка, яка видається банківською установою, є офіційним документом, оскільки містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього платіжного засобу, знаючи про місце її зберігання, із полиці шафи у зазначеній вище кімнаті квартири, таємно викрав пенсійну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_5 , і з місця вчинення кримінального правопорушення зник, залишивши вказану квартиру.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на вчинення крадіжки, ОСОБА_4 , маючи при собі викрадену пенсійну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_5 , знаючи пін-код до неї, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, розуміючи, що на вказаній банківській картці є грошові кошти, 14.10.2020 об 1110 годині використовуючи вказану пенсійну картку таємно викрав гроші в сумі 500 гривень, знявши готівку через банкомат, який знаходиться по вул. Єдності, буд.24-А міста Первомайський Харківської області, обернувши грошові кошти на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_5 у сумі 500 гривень.

Після чого, досягши своєї мети, а саме: заволодівши грошима ОСОБА_5 , повернув належну останній банківську картку на місце звідки її викрав.

Крім того, 15.10.2020, близько 0800 години, ОСОБА_4 знаходився в квартирі своєї бабусі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Достовірно знаючи, що ОСОБА_5 в кімнаті квартири зберігає свою пенсійну банківську картку, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на викрадення карти АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_5 , і яка, згідно із ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, на якому перебували грошові кошти, належні потерпілій, з метою подальшого викрадення цих коштів.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що пенсійна картка, яка видається банківською установою, є офіційним документом, оскільки містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього платіжного засобу, знаючи про місце її зберігання, із полиці шафи у зазначеній вище кімнаті квартири, таємно викрав пенсійну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник залишивши вказану квартиру.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, за рахунок чужого майна та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, ОСОБА_4 маючи при собі викрадену пенсійну картку АТ «Ощадбанк»№ НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_5 , знаючи пін-код до неї, розуміючи, що на вказаній банківській картці є грошові кошти, 15.10.2020 о 0846 годині використовуючи вказану пенсійну картку, таємно, повторно, викрав гроші в сумі 1200 гривень, знявши готівку через банкомат, який знаходиться по вул. Єдності, буд.24-А міста Первомайський Харківської області, обернувши їх на свою користь та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Після чого, досягши своєї мети, а саме: заволодіння грошима ОСОБА_5 , повернув належну останній банківську картку на місце, звідки її викрав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 14.10.2020, близько 0900 години, він знаходився в квартирі своєї бабусі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Достовірно знаючи, що остання в кімнаті вищевказаної квартири зберігає свою пенсійну банківську картку, із полиці шафи викрав пенсійну картку АТ «Ощадбанк», після чого, маючи при собі викрадену пенсійну картку, та знаючи пін-код до неї, 14.10.2020, десь після 1100 години, зняв гроші в сумі 500 гривень через банкомат біля відділення «Ощадбанк» у м.Пераомайський. Після чого повернув банківську картку на місце, звідки її викрав.

Крім того, 15.10.2020, близько 0800 години, він також знаходився в квартирі своєї бабусі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Достовірно знаючи де в кімнаті квартири лежить пенсійна банківська картка останньої, він знов з полиці шафи викрав пенсійну картку бабусі та, знаючи пін-код до неї, десь близько 0900 години викрав гроші в сумі 1200 гривень, знявши готівку через банкомат, який знаходиться відділення «Ощадбанк» у м.Пераомайський, обернувши їх на свою користь, та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, а належну бабусі банківську картку повернув на місце, звідки її взяв.

У вчинених кримінальних правопорушеннях щиро кається. Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також те, що він не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті відносно вищевказаних епізодів, по яких він визнає вину в пред`явленому обсязі, правильно розуміє зміст викладених обставин, не наполягає на дослідженні доказів у справі за даними епізодами, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, і, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи за вказаними епізодами, по яким обвинувачений беззаперечно визнає вину, визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, та дослідженням доказів щодо витрат по кримінальному провадженню та речових доказів по вказаним епізодам, з урахуванням думки інших учасників судового розгляду.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у викраденні офіційного документу, вчинене з корисливих мотивівдоведена у повному обсязі, і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена у повному обсязі і за ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), таза ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання для ОСОБА_4 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Згідно зі ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суспільну небезпеку скоєного, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, які кваліфікуються як проступки та нетяжкий злочин, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, його поведінку як до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, так і після цього, ставлення до скоєного, що останній раніше судимий, тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчинення нових злочинів та соціальна реабілітація, можливі при призначенні покарання в межах санкцій ч.1 ст.357, ч.ч. 1, 2 ст.185 КК України.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що обвинувачений, на переконання суду, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому і своєю поведінкою сприяв розкриттю злочинів, запевнив суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчинювати кримінальних правопорушень, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, що останній неофіційно працює, створив сім`ю, а також стан його здоров`я, суд вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України. При цьому, суд погоджується з висновками досудової доповіді органу пробації, оскільки органом пробації враховано в повному обсязі характер і ступінь небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та ризик скоєння повторного кримінального правопорушення, який оцінений як високий, також погоджується з висновком органу пробації в частині можливості призначення ОСОБА_4 покарання без позбавлення волі.

15.12.2020 відносно обвинуваченого був винесений вирок Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України, відповідно до якого ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , вчинені обвинуваченим до постановлення попереднього вироку, тому суд вважає, що покарання слід призначити с застосуванням ч.1, ч.4 ст.70 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 обрана у вигляді особистого зобов`язання по 16.09.2023 включно.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст. 357, ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15.12.2020 року більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу, обрану відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

У відповідності до вимог ст. 473 КПК України, роз`яснити сторонам кримінального провадження обмеження права оскарження вироку суду, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1