Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1878/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000278 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2023 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрито.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у апеляційному порядку воно не оскаржується.

Арешт, накладений на автомобіль марки «Nissan Leaf», р/н НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Профільтех», користувачем ОСОБА_8 скасовано.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не застосовувався.

встановила:

Як зазначено в ухвалі суду, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 19 лютого 2023 року близько 21 год. 10 хв. керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Leaf», р/н НОМЕР_1 рухався по проїзній частини вул. Вінницька в напрямку вул. Одеська в м. Бердичеві.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу буд. № 18 вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій ОСОБА_8 проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог п. 12.3, п. 18.1 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою лівою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу зліва на право по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід ОСОБА_9 отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому правої великогомілкової кістки (медіальної (внутрішньої) кісточки), яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.

Суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, примирився з потерпілим, збитки повністю відшкодував можливо звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

В апеляційній скарзі прокурор Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 не оспорює правильність висновків суду щодо закриття кримінального провадження, просить ухвалу суду змінити в частині вирішення питання про процесуальні витрати.

Вказує, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження. Не стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе лише у випадках ухвалення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження за реабілітуючих підстав, а тому ухвала суду щодо ОСОБА_8 підлягає зміні в частині вирішення питання про процесуальні витрати. Просить стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати на залучення експерта в сумі 6605 грн. 18 копійок.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується апеляційних доводів прокурора відносно необхідності вирішення питання про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави витрат на проведення експертиз в кримінальному провадженні, то колегія суддів вважає їх слушними.

Так, згідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експертів.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Оскільки ст.126 КПК визначено, що розподіл процесуальних витрат може бути вирішено й ухвалою суду, то у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат, про що зазначено у правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі 598/1781/17.

Так, згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при постановленні ухвали від 26 квітня 2023 року відносно ОСОБА_8 , в порушення вимог ст.126 КПК України, прийняв рішення про відсутність підстав стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_8 зазначивши, що процесуальні витрати покладаються лише на обвинувачених, щодо яких ухвалено обвинувальний вирок, хоча на думку колегії суддів витрати за проведення відповідних судових експертиз підлягали б стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою не є реабілітуючою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності, а держава понесла відповідні витрати у зв`язку з вчиненням ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Так, відповідно до вимог ст. 46 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примирення винного з потерпілим передбачає такі умови такого звільнення:

особа вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин (крім корупційних правопорушень, кримінальних правопорушень пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, особами які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції);

особа примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Конструкція вказаної правової норми вказує, що звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України підлягає особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, відшкодувала потерпілому заподіяну шкоду чи усунула завдані нею збитки і примирилася з потерпілим.

Цільове призначення цієї норми закону передбачає відмову саме держави від свого повноваження щодо покладення кримінальної відповідальності на осіб винних у вчиненні кримінальних правопорушень. Однак відмова держави від свого повноваження щодо покладення кримінальної відповідальності на винну особу, не звільняє винну особу від відшкодування заподіяної шкоди, яке є передумовою такого звільнення, а також і від відшкодування нею судових витрат, які понесла держава для зібрання достатніх доказів для складання обвинувального акту та висунення обвинувачення, а тому покладення обов`язку компенсації понесених державою витрати на саму державу, а не на винну особу на думку апеляційного суду є несправедливим та помилковим.

Зазначене кримінальне провадження, надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закриття кримінального провадження відбулося в підготовчому судовому засіданні, до початку судового засідання законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 звернулася з заявою про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України. Обвинувачений в судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №274/1878/23 (1-кп/621/23), під час досудового розслідування у провадженні проведено судову інженерно-транспортну експертизу №СЕ-19/106-23/2751-IТ від 14.03.2023, вартість проведення якої складає 1510 грн. 24 коп. (а.п.42-46), експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/106-23/2752-ІТ від 13.03.2023, вартість проведення якої складає 1510 грн. 24 коп. (а.п.50-58) та експертизу механізму та обставин ДТП № 605/23-25 від 20.03.2023, вартість якої складає 3584 грн. 70 коп. (а.п.94-99).

Згідно наявних в матеріалах справи довідок та акту, загальна вартість витрат, пов`язаних із залученням експертів та складанням ними відповідних висновків, становить 6605 грн. 18 коп.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання процесуальних витрат за проведення судової експертизи. Ці процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2023 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 - змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні в сумі 6605 (шість тисяч шістсот п`ять) грн. 18 коп.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: