Справа № 141/593/23
Провадження №1-кп/141/45/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 14.08.2023 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 29.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Підвисоке Оратівського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта повна середня, непрацючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, (в режимі відеоконференції),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що його знайома ОСОБА_6 на території свого домогосподарства, що розташовано по АДРЕСА_1 , зберігає навісну фрезу до мотоблока «ZUBR» моделі «JR-Q78E», 28.07.2023 приблизно о 19 год, маючи намір на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов на подвір`я вищевказаного неогородженого домогосподарства.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дію якого продовжено, відповідно до Указу Президента України № 225/2023 від 01.05.2023 на 90 діб з 20.05.2023, переконавшись, що за його діями ніхто не спостегірає, умисно, протиправно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з території подвір`я навісну фрезу до мотоблока «ZUBR» моделі «JR-Q78E», власником якої є ОСОБА_6 , яку переніс на територію свого домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , де заховав в одному із підсобних приміщень, тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3185 грн 88 коп, що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 4744/23-21 від 08.08.2023.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

14.08.2023 між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні № 0000019 від 29.07.2023 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України. При цьому, як убачається зі змісту угоди про визнання винуватості, 14.08.2023 потерпіла ОСОБА_6 звернулася з письмовою заявою, у якій вказала, що претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, оскільки сума заподіяної шкоди їй відшкодована, а також не заперечує та погоджується з укладенням угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , що передбачено ст. 469 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язався: беззастережно визнати вину у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні; надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується зазначеного провадження, які йому відомі; неухильно виконувати вирок суду. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, із покладенням обов`язків, визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. При цьому, 18.09.2023 до суду від потерпілої ОСОБА_6 надійшла відповідна заява від 18.09.2023 про розгляд справи у її відсутність, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, цивільний позов заявляти не буде.

19.09.2023 у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 14.08.2023 та призначити покарання, визначене угодою, вирішити питання судових витрат на залучення експертів та долю речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та беззастережно, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 14.08.2023, а також зазначив, що цілком розуміє вимоги угоди, його рішення є добровільним та не прийнято під примусом чи обіцянок, погодився на призначення судом узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 14.08.2023.

Суд, розглянувши угоду про визнання винуватості від 14.08.2023 та наявні у суду матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу п`ятого ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільною та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Судом установлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов' язання очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування завданої шкоди потерпілій.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не установлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується добре, на «ДО» у лікаря нарколога КНП «Оратівська ЛПЛ» та на «ДО» у лікаря психіатра КНП «Оратівська ЛПЛ» не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, а також з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 14.08.2023.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта згідно висновку № 4744/23-21 від 08.08.2023, які становлять 1672 (одну тисячу шістсот сімдесят дві) гривні 86 копійок, оскільки залучення експерта було обумовлено розслідуванням скоєного ним кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувати арешт, накладений на речові докази.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого немає.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373-376,474-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 серпня 2023 року між прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000019 від 29.07.2023.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 1 ст 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк за даним вироком ОСОБА_4 обчислювати з дати проголошення вироку, а саме з 19.09.2023.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1672 (одна тисяча шістсот сімдесят дві) гривні 86 копійок.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/936/23 від 02.08.2023, скасувати.

Повернути власнику майна (залишивши у його володінні) фрезу до мотоблоку «ZUBR», що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання по АДРЕСА_1 .

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 КПК України.

Згідно ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів через Оратівський районний суд Вінницької області з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між підозрюваним, обвинуваченим та прокурором про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим (його захисником) виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілій копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1