Справа № 194/1183/23
Номер провадження 1-кс/194/230/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000261 від 06.07.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області із скаргою на постанову слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000261 від 06.07.2023 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 06.07.2023 року слідчим СВ ВП №1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді від 22.06.2023 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000261 від 06.07.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України. 12.07.2023 року слідчому було подано клопотання про звернення до слідчого судді з клопотанням про невідкладне проведення обшуку на території домоволодіння АДРЕСА_1 , щодо крадіжки майна з сінника, яке належить ОСОБА_3 , обшук просить провести з його (як потерпілого) обов`язковою участю. В задоволенні його клопотання 15.07.2023 року слідчим було відмовлено, однак ухвалою слідчого судді від 24.07.2023 року скасовано постанову слідчого та зобов`язано повторно розглянути клопотання про ініціювання проведення обшуку. 30.07.2023 року слідчим знову відмовлено у задоволенні клопотання про ініціювання проведення обшуку, постанова слідчого мотивована тим, що потерпілий відмовився називати перелік речей та забирати їх, а також що ОСОБА_6 готовий в будь-який час добровільно надати доступ до гаражу та показати речі, які знаходяться в ньому. Скаржник зазначає, що дані обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_6 20.05.2023 року категорично відмовився надати доступ до гаражу. У зв`язку з чим, просить: витребувати з ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження №0000261 від 06.07.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України; скасувати постанову від 30.07.2023 року слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000261 від 06.07.2023 року; зобов`язати слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області вчинити вказану в клопотанні від 12.07.2023 року дію а саме звернутись до слідчого судді з клопотанням про невідкладне проведення обшуку на території домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є безпосередній учасник (організатор) ОСОБА_6 , за фактом крадіжки майна з сінника, яке належить ОСОБА_3 , обшук домоволодіння проводити з обов`язковою участю ОСОБА_3 .

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні свою скаргу підтримав та просив її задовольнити. Зазначає, що він 20.05.2023 року був біля території домоволодіння та бачив, як викрадені речі зносились у гараж цього домоволодіння. При його допиті він зазначив слідчому, які саме речі були викрадені. Також зазначає, що пройшов вже тривалий строк після крадіжки, тому речі можуть бути переховані в іншому місці домоволодіння.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить скаргу розглянути без його участі, щодо задоволення скарги заперечує.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки постанова є законною та обґрунтованою. Так, потерпілим не наводиться перелік речей, які були викрадені, не наводиться доказів, що ці речі перебувають в домоволодінні, в якому він просить провести обшук, а є тільки його посилання, що він бачив як його викраденні речі зносились в гараж.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.

Частина 3 статті 306 КПК України передбачає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03.08.2023 року відкрито провадження по скарзі.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

За п.п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, та рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Даючи оцінку вимогам ОСОБА_3 , викладеним в скарзі на постанову слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000261 від 06.07.2023 року, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно постанови слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.07.2023 року, у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 12.07.2023 року щодо невідкладеного проведення обшуку на території домоволодіння АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000261 від 06.07.2023 року, відмовлено. Постанова обґрунтована тим, що в ході допиту свідка ОСОБА_6 , який є володільцем домоволодіння, ОСОБА_3 перебуваючи на території домоволодіння, відмовився називати перелік речей, які йому належать та забрати їх. Окрім того, ОСОБА_6 повідомив, що готовий у будь-який час добровільно надати доступ до гаражу та показати речі, які знаходяться в ньому.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За правилами ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів, в тому числі, ініціювання проведення слідчих та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України.

За вказаною статтею клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, саме правильність застосування слідчим, дізнавачем або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду категорії скарг - оскарження рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що передбачено пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається, в тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Резолютивна частина постанови повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення.

Виходячи зі змісту ст. 56 КПК України та враховуючи те, що постанова про відмову в задоволенні клопотання має бути вмотивованою, слідчий суддя приходить до висновку, що належного правового обґрунтування відсутності підстав для проведення обшуку, оскаржувана постанова не містить.

Із постановою слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.07.2023 року слідчий суддя погоджується, оскільки вона є вмотивованою та обґрунтованою, та відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки відповідно до мотивувальної частини постанови слідчим наводяться відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Так, з мотивувальної частини оскаржуваної постанови від 30.07.2023 року вбачається, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 12.07.2023 року, заявнику відмовлено у задоволенні клопотання в частині необхідності проведення обшуку, з тих підстав, що ОСОБА_6 повідомив, що готовий у будь-який час добровільно надати доступ до гаражу в домоволодінні АДРЕСА_1 та показати речі, які знаходяться в ньому.

При цьому посилання скаржника, що речі можуть бути переховані в іншому місці суд не приймає до уваги, оскільки як останній зазначив, що пройшов вже тривалий час після подій, на які він посилається, та він особисто бачив, що речі перебували саме в гаражі домоволодіння. При цьому скаржник не посилається на будь-які докази, які підтверджують, що речі знаходяться у іншому зазначеному місці окрім гаражу.

Отже, ОСОБА_3 порушуючи перед слідчим питання щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про невідкладне проведення обшуку, не доводить обставин невідкладності проведення обшуку, оскільки відсутні жодні докази існування загрози знищення майна, як і не доводить неможливість отримання інформації, що має значення для досудового розслідування іншим шляхом, ніж проведенням обшуку. Отже не доводить, що за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей, про які він наголошує.

Статтею 40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, враховуючи викладені вище норми та висновки, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000261 від 06.07.2023 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1