Номер провадження: 11-кп/813/184/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринці Вінницької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 6 років, звільнений 02 серпня 2017 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одесі, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

установив

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років і 6 (шість) місяців, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 29.01.2019 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_12 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_12 , в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Цивільний позов ОСОБА_12 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_12 , в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

Також даним вироком вирішено питання речових доказів.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 , його захисником ОСОБА_10 , а також адвокатом ОСОБА_9 , яка діє в інтересах захисту обвинуваченого ОСОБА_8 подані апеляційні скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заявили клопотання, в якому, відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України з метою перевірки обґрунтованості вироку просять повторно дослідити письмові докази, наявні в матеріалах судової справи по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_12 , а також заслухати диск та записи судового засідання допиту потерпілого та свідків, а також допитати свідка ОСОБА_13 .

В судовому засіданні прокурор, а також представник потерпілого заперечували проти клопотання захисників; обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, в поданих захисниками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 апеляційних скаргах зазначалось, що судом 1-ої інстанції надана невірна оцінка фактичним обставинам справи та доказам у провадженні, натомість, захисниками не вказано, в чому підлягає неповнота або порушення судом 1-ої інстанції при досліджені всіх обставин, та на яких, передбачених законом підставах, а всі її доводи фактично зводились до незгоди із прийнятим судовим рішенням.

Апеляційний суд враховує, що під час судового розгляду судом 1-ої інстанції ретельно були досліджені та вирішені по суті клопотання сторони захисту щодо дослідження доказів, проведений допит потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , та надана ним оцінка. Апеляційним судом не надається інша оцінка доказам у справі, у зв`язку з чим немає необхідності у повторному дослідженні письмових доказів кримінального провадження та в повторному допиті потерпілого та свідка ОСОБА_13 .

Повнота дослідження судом апеляційної інстанції доказів щодо певного факту має бути забезпечена у випадках, коли під час апеляційного розгляду даний факт встановлюється в інший спосіб, ніж це було здійснено у суді першої інстанції.

Таким чином, ст. 404 КПК України не зобов`язує апеляційний суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. Коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, то суду апеляційної інстанції немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

Також, апеляційний суд враховує те, що фактично вказані докази досліджені судом 1-ої інстанції та ним надана відповідна оцінка у вироку, у зв`язку з чим вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотань.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Відмовити в задоволенні клопотань захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси, від 21 липня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4