ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 Справа №607/10610/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 30 квітня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, без постійного місця проживання, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17 грудня 2003 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 21 грудня 2004 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до покарання приєднано 6 місяців позбавлення волі та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 20 лютого 2009 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 304, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України до покарання приєднано 6 місяців позбавлення волі та призначено остаточне покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28 листопада 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 2 років 1 місяць позбавлення волі;

- 09 грудня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 30 грудня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 246, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 р. Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згодом Указами Президента України ОСОБА_5 строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та на даний час скасовано не було.

Так, 29 квітня 2023 р. у період часу із 17:00 год. по 19:50 год. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщені сауни «Мрія», що знаходиться за адресою: вул. Лозовецька, 24, м. Тернопіль, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 29 квітня 2023 р. у період часу із 17:00 год. по 19:50 год. ОСОБА_3 , перебуваючи спільно із ОСОБА_6 у приміщенні сауни «Мрія», що знаходиться за адресою: вул. Лозовецька. 24, м. Тернопіль, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрав із сумки, належної ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 4 200 доларів США та 55 000 гривень.

У подальшому ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення із викраденими грошовими коштами, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 208 588 гривень 12 копійок.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю згідно пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що він познайомився із потерпілим ОСОБА_6 29 квітня 2023 р. на території залізничного вокзалу м. Тернополя та побачив в сумці останнього велику суму грошових коштів. Надалі вони з потерпілим та знайомою на ім`я ОСОБА_7 домовились піти в сауну по вул. Лозовецькій м. Тернополя. Перебуваючи в сауні, потерпілий попросив ОСОБА_8 піти в магазин та придбати сигарети, а сам в цей час заснув, та він скориставшись моментом, викрав із сумки потерпілого грошові кошти в розмірі 4 200 доларів США та 55 000 гривень, які в подальшому витратив на поїздку в м. Київ. Цивільний позов потерпілого визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. Просить врахувати визнання ним своєї вини, щире каяття, усвідомлення неправомірності вчиненого, намір стати на шлях виправлення та просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, його вік та стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Крім цього суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року за ч. 3 ст. 246 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік, а тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року у виді одного місяця позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, суд вважає слід залишити без змін.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 208 588,12 грн. заподіяної майнової шкоди (вартість викраденого та неповернутого майна).

Вирішуючи вказаний цивільний позов, суд виходить із наступних обставин справи та вимог закону.

Згідно ст. 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 208 588,12 грн. майнової шкоди, суд враховує те, що діями обвинуваченого, внаслідок викрадення майна, а саме грошових коштів в розмірі 4 200 доларів США та 55 000 гривень, спричинено збитків, розмір яких встановлено органом досудового розслідування, вартість викраденого майна зазначена у матеріалах кримінального провадження, згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення. За вказаних обставин, суд вважає, з врахуванням обґрунтованості та доведеності заявленого позивачем цивільного позову, документального підтвердження розміру завданої майнової шкоди діями відповідача, неповернення викраденого потерпілому, а також визнання обвинуваченим цивільного позову, майнова шкода на вказану суму підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_6 в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2022 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , без постійного місця проживання, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 208 588,12 грн. (двісті вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень дванадцять копійок).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1