Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000083 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ровеньки Луганської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правову кваліфікацію його дій, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ст.75 КПК України, внаслідок чого призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

Прокурор викладає власні міркування з приводу згубного впливу наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості. Також між наркоманією та злочинністю існує тісний взаємозв`язок, оскільки особи, які вживають наркотичні засоби та психотропні речовини, під їх впливом вчиняють кримінальні правопорушення, а з часом самі стають жертвами злочинів.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду як і те, що ОСОБА_7 після викриття у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини 29.01.2023, вже через 18 днів знову вчинив аналогічні дії, що свідчить про наполегливе прагнення вести незаконний та асоціальний спосіб життя.

Не погоджується прокурор і з тим, що суд врахував як обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, яке, на його думку, полягає не лише у відвертому визнанні провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, а й щирому жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки та бажанні виправити наслідки вчиненого. В матеріалах провадження відсутні дані, які б підтверджували наявність цієї обставини.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання і належним чином мотивував це у вироку. Вважає, що сторона обвинувачення займає непослідовну позицію щодо наявності обставини, яка пом`якшує покарання, адже, подаючи до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, прокурор вказав, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття. Її підзахисний повністю визнав вину та щиро розкаявся, що підтверджується заявою про визнання винуватості і тим, що ОСОБА_7 в апеляційному порядку вирок не оскаржував. Що ж стосується такої складової каяття, як відшкодування завданих збитків, то потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні і шкоди нікому завдано не було. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; доводи обвинуваченого на підтримку позиції захисника; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 29 січня 2023 року близько 22 години ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку № 63 на просп. Червоної Калини в м. Києві, на ґрунтовому покритті знайшов та підібрав, і тим самим незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину амфетамін масою 0,172 г у двох поліетиленових зіп-пакетах, яку став незаконно зберігати при собі без мети збуту і переніс до будинку АДРЕСА_3 , де цього ж дня близько 23 години 30 хвилин був зупинений працівниками поліції, яким видав вказану психотропну речовину.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_7 , знаходячись неподалік ринку "Фермер" навул. Електротехнічній, 18 в м. Києві, на землі знайшов та підібрав, і тим самим незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину амфетамін масою 0,7 г у поліетиленовому зіп-пакеті, яку став незаконно зберігати при собі без мети збуту і переніс до будинку АДРЕСА_4 , де 16 лютого 2023 року близько 12 години 50 хвилин був зупинений працівниками поліції, яким видав вказану психотропну речовину.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, конкретні обставини його вчинення, особу винного, який не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання, його вік, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив покарання у виді обмеження волі на строк, встановлений санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, тобто такого самого за видом і розміром, яке призначив суд першої інстанції, доводи стосовно призначення явно несправедливого через м`якість покарання є надуманими.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, враховуючи викладені раніше обставини.

Більшість доводів прокурора зводиться до загальнотеоретичних міркувань про складність наркологічної ситуації в Україні, шкідливий вплив наркоманії як на особу, яка вживає наркотичні засоби або психотропні речовини, індивідуально, так і на суспільство в цілому. Ці доводи не мають ніякого відношення до цього кримінального провадження та ОСОБА_7 , а тому навіть не перевіряються судом апеляційної інстанції.

Твердження прокурора, що суд неправильно врахував щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, є надуманими. З часу вилучення у ОСОБА_7 психотропних речовин і до направлення кримінального провадження до суду із заявою про розгляд обвинувального акта щодо кримінального проступку у спрощеному провадженні обвинувачений визнавав свою вину та давав показання про обставини незаконного придбання та зберігання ним амфетаміну без мети збуту. Також щире каяття як обставина, яка пом`якшує покарання, зазначена в складеному прокурором обвинувальному акті.

Про формальний підхід прокурора до складання апеляційної скарги, крім викладених раніше обставин, свідчить те, що, стверджуючи про відсутність щирого каяття, він вказує, що воно, крім осуду поведінки, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки і бажанні виправити наслідки вчиненого, що є неможливим, оскільки діями ОСОБА_7 нікому збитки завдано не було, цей кримінальний проступок з формальним складом і суспільно небезпечні наслідки відсутні.

У той же час вчинення обвинуваченим двох епізодів незаконного придбання і зберігання психотропної речовини без мети збуту, тобто фактично єдина підстава, на якій наголошує прокурор, не може бути в даному випадку перешкодою для такого рішення суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції дотримані загальні засади призначення покарання, передбачені ст.65 КК України, і наведені ґрунтовні мотиви застосування ст.75 КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3