Справа №385/1559/23
Провадження №1-кп/385/143/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 15.06.2023 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочки Кочківського району Новосибірської області, російської федерації, громадянину росії, маючого середню освіту, депутатом не обирався, працюючого машиністом бульдозера гірничого цеху Заваллівської філії ТОВ «Заваллівський графіт», на утриманні малолітніх та осіб похилого віку не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

13.09.2023 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строком на шістдесят днів. Дане клопотання мотивується тим, що 15.06.2023 року близько 10.00 години ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_7 перебували у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла суперечка на ґрунті тривалих неприязних відносин, зумовлених особистими образами. В ході зазначеного конфлікту у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя свого сина ОСОБА_7 .

Невідкладно, приступивши до реалізації свого злочинного наміру, 15 червня 2023 року близько 10.01 години ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні гаражу, взяв зі столу сокиру, довжиною рукоятки 40 см, довжиною леза 9 см, обравши знаряддям вчинення злочину.

Утримуючи сокиру правою рукою за рукоятку лезом від себе, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у положенні стоячи та зі значною силою завдав лезом сокири близько п`яти послідовних ударів у життєво-важливий орган голову потерпілого, заподіявши тілесні ушкодження. Продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на умисне позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці біля приміщення гаража, утримуючи в лівій руці сокиру, правою рукою почав душити за шию потерпілого.

Однак, ОСОБА_3 не довів свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий, діючи в умовах самозахисту, почав утримувати правою рукою рукоятку сокиру, таким чином не даючи можливості наносити нею удари та вирвавшись забіг до житлової квартири АДРЕСА_4 , де повідомив про дану подію працівникам поліції та працівникам швидкої допомоги.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №75 від 15.06.2023 року на тілі ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: множинних рубаних ран волосяної частини голови, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я та могли утворитися від ударів гострим предметом «сокирою».

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.06.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислюється з 19.19 год. 15 червня 2023 року по 19.19 год. 13 серпня 2023 року.

07.08.2023 ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області стосовно підозрюваного ОСОБА_3 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 16 вересня 2023 року.

На даний час, виключно тримання під вартою ОСОБА_3 забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що й стало підставою для звернення до суду з клопотанням про його продовження.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно нього вказавши, що дане клопотання необґрунтоване, ризиків передбачених ст. 177 КПК України немає. Всі докази у кримінальному провадженні вже зібрані. Наміру впливати на свідків немає, потерпілий являється його сином, який в даний час знаходиться на лікуванні. Буде з`являтися до суду на кожний виклик.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що не існує ризиків передбачених ст. 177 КПК України, всі ризики зазначені у клопотанні прокурора є лише припущенням сторони обвинувачення. У кримінальному провадженні проведені всі необхідні експертизи. Обвинувачений не тікав після настання події, яка предметом розгляду даної справи, а навпаки попросив сусідів викликати медиків для надання допомоги сину. Обвинувачений характеризується з позитивної сторони. З урахуванням викладеного у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , зазначивши, що обвинувачений не мав наміру завдати смерті потерпілому, позитивно характеризується.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: незакінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

15.06.2023 о 19 год. 19 хв. ОСОБА_3 затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

16.06.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.06.2023 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 19.19 год. 13 серпня 2023 року та який в подальшому ухвалою слідчого судді від 07.08.2023 продовжено до 16.09.2023 року.

При вирішенні доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховано наступне.

Процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_3 може: 1) переховуватися від суду, так як обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме: незакінчений замах на вчинення вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, яке слід відбувати реально в місцях позбавлення волі; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, так як свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_7 , надали показання, які доводять причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, водночас вказані особи проживають по сусідству в одному населеному пункті з обвинуваченим, з якими останній особисто знайомий, тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_3 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від раніше наданих показань або їх зміни; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити суд в оману, ухилятись від викликів суду; не перестали існувати на даний час, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 16.06.2023 року. Загальний строк перебування обвинуваченого під вартою не є довготривалим і таким, що перебуває поза межами розумного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що відноситься до категорії особливо тяжких. Покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Судом враховано вік обвинуваченого, стан здоров`я, сімейний стан, його майновий стан, який працевлаштований, особу обвинуваченого, який характеризується з позитивної сторони, раніше не судимий, та обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи.

Також суд зауважує, що розгляд даного кримінального провадження лише розпочався, речові докази не досліджувалися, потерпілий та свідки ще не допитані під час судового слідства та мають допитуватись. Потерпілий, свідки та обвинувачений проживають в одному населеному пункті, тому ОСОБА_3 може здійснювати на потерпілого, який являється його сином, та свідків тиск, залякування з метою відмови від показів в суді або їх зміни.

Відтак, беручи до уваги наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Тому, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину з застосуванням насильства, суд вважає правильним не визначати розмір застави.

Щодо доводів сторони захисту стосовно того, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, та зазначені в клопотанні прокурора не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні знайшли своє об`єктивне підтвердження в повному обсязі під час розгляду клопотання прокурора.

Зокрема, щодо покликань сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення існування ризику того, що обвинувачений зможе переховуватись від суду, суд зазначає таке.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання виключно у виді реального позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Однак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19, від 27 лютого 2019 року у справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Отже, у даній ситуації тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання ОСОБА_3 під вартою, проте зазначений у санкції статті строк у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши строк тримання під вартою.

Крім того, суд також враховує й те, що в умовах, які наразі існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від досудового суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого та його місцезнаходження.

Отже, враховуючи тяжкість можливого покарання, у сукупності із іншими обставинами, суд дійшов висновку щодо наявності такого ризику можливого переховування від суду.

Що стосується позиції захисту про те, що всі докази у кримінальному провадженні зібрані, а також ризику впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, то суд зазначає наступне.

При оцінці існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків слід врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України ), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків та потерпілого існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду ними показань й тому заборона спілкуватися з певними особами, як наслідок можливості ймовірного впливу на них, - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

За таких обставин, враховуючи викладені в клопотанні прокурора обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає доведеним те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може здійснювати вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані, з метою в подальшому зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявний ризик незаконного впливу обвинуваченого на таких осіб. Доводи сторони захисту вказаних висновків не спростовують.

Інших доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовується продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не існують стороною захисту суду не надано.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 315, 331, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 11 листопада 2023 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та захисникам обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1