ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2343/23 Справа № 225/8612/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м.Кривий Ріг

19.06.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2023р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Курахове Мар`їнського р-ну Донецької області, відбуває покарання, у теперішній час перебуває у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор»

Обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто, до 27.07.2023р. включно.

за участю захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою ухвалу задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто, до 27.07.2023р. включно.

Ухвалу оскаржено захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню через недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

- вважає, що ризики переховування обвинуваченого за межами м. Курахове Донецької області, за межами України або на окупованих територіях є взаємовиключними та не доведені;

- вказує, що м. Курахове Донецької області є тимчасово окупованою територією, та обвинувачений, у разі звільнення, може перебувати на території України як внутрішньо переміщена особа, отримувати допомогу від держави, а в`їзд/виїзд осіб на непідконтрольні території здійснюється тільки з дозволу уповноважених органів, та у дозволі може бути відмовлено уразі підозри у вчиненні злочину;

- вважає, що застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою суперечить рішенням ЄСПЛ «Белевитський проти Росії», «Вітрук проти України», «Лабітта проти Італії» та не може бути «очікуванням» обвинувального вироку, та попереднє затримання не має передувати покаранню;

- зазначає, лише обґрунтованість підозри не може виправдовувати тримання під вартою, так само, як і тяжкість імовірного покарання не може бути єдиною вагомою підставою на підтвердження ризику переховування;

- наголошує, що дисциплінарні стягнення, які накладені на обвинуваченого, винесені всупереч встановленому порядку, а саме всі рішення дисциплінарних комісій не затвердженні спостережними комісіями, як того вимагає належна правова процедура;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений повідомлений належним чином, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявив, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення послався на те, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі. Також судом досліджено відомості про особу обвинуваченого, який до засудження не працював, неодружений, дітей та батьків похилого на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, зареєстрований в м. Курахове Донецької області, де на даний час проходить активна фаза бойових дій. У зв`язку з чим, суд вважав, що за таких умов обвинувачений може залишити місце реєстрації і переховуватись від суду, як за межами м. Курахове Донецької області, так і за межами України, або на тимчасово окупованій території. Тобто, на думку суду першої інстанції, ризик переховування від суду є підтвердженим.

При цьому суд зазначив, що тримання обвинуваченого під вартою з урахуванням тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, та не суперечить позиції ЄСПЛ.

Суд першої інстанції, врахувавши сукупність встановлених обставин, вважав достатнім для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризику переховуватися від суду, та прокурором доведені обставини, які виправдовують застосування до обвинуваченого тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та особо, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана потягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного (одиночної камери), обвинувачується у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, обвинувачений відбуваючи покарання за попереднім вироком вчинив нове кримінальне правопорушення, обвинувальний акт спрямовано до суду, судовий розгляд триває.

На думку суду апеляційної інстанції, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є підтвердженими та ґрунтуються безпосередньо на відомостях про особу обвинуваченого, якому інкримінується вчинення нового злочину, під час відбування покарання за попереднім вироком суду, а також нестабільною військовою ситуацією на сході країни, тобто за місцем офіційної реєстрації місця мешкання обвинуваченого.

На думку суду апеляційної інстанції, висновки суду першої інстанції про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідають вимогам ст.ст. 177, 178, 194 КПК України та не суперечать приписам ЄКПЛ та рішенням ЄСПЛ.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню через недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що ризики переховування обвинуваченого за межами м. Курахове Донецької області, за межами України або на окупованих територіях є взаємовиключними та не доведені, що м. Курахове Донецької області є тимчасово окупованою територією, та обвинувачений, у разі звільнення, може перебувати на території України як внутрішньо переміщена особа, отримувати допомогу від держави, а в`їзд/виїзд осіб на непідконтрольні території здійснюється тільки з дозволу уповноважених органів, та у дозволі може бути відмовлено уразі підозри у вчиненні злочину, є неспроможними за таких підстав.

На теперішній час територія м. Курахово Донецької області перебуває під контролем Української влади, проте дійсно перебуває у безпосередній близькості до лінії бойового зіткнення.

У зв`язку з активною фазою бойових дій лінія розмежування вкрай нестабільна, амбіції країни агресори щодо захоплення меж Донецької області не зменшилися, тому ризик окупації Донецької області, враховуючи сучасні реалії, продовжує існувати .

Таким чином ризик переховування обвинуваченого за межами м. Курахове Донецької області чи на окупованій території має своє обґрунтоване підтвердження.

Доводи апеляційної скарги захисника, що застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою суперечить рішенням ЄСПЛ «Белевитський проти Росії», «Вітрук проти України», «Лабітта проти Італії» та не може бути «очікуванням» обвинувального вироку, та попереднє затримання не має передувати покаранню, є також безпідставними, оскільки у даному кримінальному провадженні запобіжний захід обирається вперше, обвинувальний акт спрямовано до суду, обрання запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника, лише обґрунтованість підозри не може виправдовувати тримання під вартою, так само, як і тяжкість імовірного покарання не може бути єдиною вагомою підставою на підтвердження ризику переховування також не мають під собою підґрунтя, з підстав викладених вище.

Доводи апеляційної скарги захисника, що дисциплінарні стягнення, які накладені на обвинуваченого, винесені всупереч встановленому порядку, а саме всі рішення дисциплінарних комісій не затвердженні спостережними комісіями, як того вимагає належна правова процедура суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки наведені доводи не є предметом розгляду у справах даної категорії.

Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим судом рішенням.

Оскаржуване рішення не є остаточним, а є засобом забезпечення у кримінальному провадженні виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, покладених на нього.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для його зміни на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної ухвали, та постановлення нової ухвали, якою обрати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 376 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2023р., якою задоволено клопотання прокурора та обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто, до 27.07.2023р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2023р, якою задоволено клопотання прокурора та обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто, до 27.07.2023р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді