Справа № 342/721/23
Провадження № 1-кп/342/121/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Городенка клопотання прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000015 від 08.02.2023 про продовження запобіжного заходу

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, який проходить службу по мобілізації у в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого, та щодо якого направлені до суду обвинувальні акти за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України - 05.11.2021, за ч.1 ст.125 КК України - 17.03.2023, за ч.1 ст.125 КК України - 04.04.2023 та за ч.1 ст.125 КК України - 07.04.2023,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.ч.1,2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и в:

20.06.2023 до Городенківського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000015 від 08.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1,2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України.

Ухвалою від 22.06.2023 року обвинувальний акт призначено до підготовчого судового засідання.

Підготовче судове засідання 17.07.2023 відкладено через неявку усіх учасників кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 №43 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду радіотелефоніста - лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків військової частини. Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України та Законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, проте ОСОБА_4 07.02.2023 близько 02.00 год разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували у готельному комплексі «Старий Замок», що знаходиться по АДРЕСА_2 , де разом розпивали алкогольні напої. В подальшому, близько 03.30 год, ОСОБА_4 , перебуваючи разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в номері №6 готельного комплексу «Старий Замок», вирішив відкрито заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 . Надалі, ОСОБА_4 , з метою заволодінням чужим майном, із застосуванням фізичного насильства, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито, в присутності ОСОБА_11 , наніс ОСОБА_6 не менше трьох ударів: два удари руками в область обличчя та один удар ногою в область спини, та наказав останньому дістати гаманець із грошовими коштами та викласти на стіл. Після чого, ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя та здоров`я, виконав наказ ОСОБА_4 та виклав гаманець із грошовими коштами на стіл. Тоді ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, дістав грошові кошти із гаманця ОСОБА_6 в сумі 400 доларів США чотирма купюрами по 100 доларів США кожна, що відповідно до офіційного курсу НБУ на 07.02.2023 становить 14 627, 44 гривні, поклавши їх до своєї кишені, та покинув приміщення готельного комплексу «Старий Замок», тим самим повністю розпорядився викраденим, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 14 627, 44 гривні. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 08.02.2023 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця спинки носа, поперекової ділянки зліва, саден спинки носа, скроневої ділянки справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Поряд з цим, 06.03.2023 близько 22.00 год ОСОБА_4 , перебував по АДРЕСА_3 за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_9 , де також перебувала його мати ОСОБА_12 . В подальшому, під час розмови між ОСОБА_4 та його матір`ю, на грунті сімейно-побутових відносин, виник сімейний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 , висловлюючись щодо неї нецензурними словами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання щодо здоров`я останньої, розбив віконну шибу житлового будинку та за допомогою своїх рук, якими тримав за шию ОСОБА_12 , витягнув її через пошкоджену раму вікна на подвір`я господарства, де наніс їй два удари кухонним ножем в область спини, чим спричинив останній тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 17.04.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 11.04.2023 близько 23.00 год ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_3 за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_7 . В подальшому, під час розмови між ОСОБА_4 та його знайомою, під час якого ОСОБА_4 , висловлюючись щодо неї нецензурними словами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання щодо здоров`я останньої, схопивши руками за шию ОСОБА_7 , витягнув її на подвір`я домогосподарства, де наніс їй три удари в область обличчя, один удар кулаком в область грудної клітки та три удари кулаком в область спини, чим спричинив останній тілесні ушкодження, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 17.04.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Також, 13.05.2023 близько 20.00 год ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_13 , де також перебував ОСОБА_8 . В подальшому, під час розмови між ОСОБА_4 та його знайомим ОСОБА_8 , на грунті тривалих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, під час якого, ОСОБА_4 , висловлюючись щодо нього нецензурними словами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання щодо здоров`я останнього, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, наніс йому один удар кулаком руки в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на підлогу. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 своїми ногами наніс ще близько п`яти ударів в ділянку голови та тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 26.05.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 14.05.2023 близько 08.10 год ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу місця проживання свого знайомого ОСОБА_9 , де у нього виник протиправний умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи: допомовлодіння та приміщення житлового будинку по АДРЕСА_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 та його матері ОСОБА_14 . Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, ОСОБА_4 діючи умисно, усупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбаченого ст.30 Конституції України, через незачинену хвіртку зайшов на територію будинковолодіння по АДРЕСА_3 , після чого шляхом застосування фізичної сили пошкодив замкнені вхідні двері та незаконно проник до приміщення житлового будинку за вказаною адресою, де в той час у приміщенні кімнати будинку знаходився власник господарства - ОСОБА_9 .

Поряд з цим, 14.05.2023 близько 08.10 год ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_3 , за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_9 . Надалі, під час розмови з ОСОБА_4 та його знайомим ОСОБА_9 , на грунті неприязних відносин, виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 , висловлюючись щодо нього нецензурними словами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, перебуваючи у приміщенні кімнати житлового будинку, своїми руками стягнув ОСОБА_9 з спального ліжка на підлогу, де наніс декілька ударів кулаком рук в ділянку обличчя. Тоді ж ОСОБА_4 , схопивши своїми руками за тулуб ОСОБА_9 , витягнув його в приміщення коридору, де зіштовхнувши останнього на бетонну поверхню підлоги, наніс ще декілька ударів кулаком руки в ділянку грудної клітки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 17.05.2023 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор у клопотанні зазначив, що під час досудового розслідування до обвинуваченого ухвалою слідчого судді від 09.05.2023 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено на обвинуваченого ряд обов`язків, зокрема, цілодобово не залишати місце постійного проживання: буд. АДРЕСА_4 , однак ОСОБА_4 протягом 13-14.05.2023, перебуваючи за межами свого постійного місця проживання, вчинив нові кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України. 01.06.2023 щодо ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень. З метою виконання завдань кримінального провадження є необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання; незаконного впливати на свідків, з метою змусити їх змінити свідчення на його користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень. Потреба продовження строку тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились.

Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що прокурором не обгрунтовано передбачені законом ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу. ОСОБА_4 служить у ЗСУ, після полону проходить реабілітацію та повинен пройти медичне обстеження, має на утриманні неповнолітню дитину. Враховуючи наведене, вважає за доцільне застосувати до нього більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту.

Потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вважали за доцільне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, зазначає таке.

Ухвалою слідчого судді від 01.06.2023 обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів. Строк дії ухвали до 28.07.2023 року включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , обраний в ході досудового розслідування, спливає 28.07.2023 року. Кримінальне провадження не призначено до судового розгляду, тобто ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, чинити тиск на свідків та потерпілих, які ще не допитані.Також суд враховує, що один із злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким (ч.4 ст.186 КК України), санкція за вчинення якого у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому інший запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.

Також суд бере до уваги відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, оскільки він не працює, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, неодружений.

Навіть за умови відсутності у обвинуваченого наміру ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, мають місце, і для їх запобігання доцільним є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини, вказані захисником у судовому засіданні щодо наявності на утриманні у ОСОБА_4 неповнолітньої дитини та потреби пройти медичне обстеження не свідчать про відсутність встановлених у судовому засіданні ризиків. Щодо доводів захисника про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає, що на даний час такий запобіжний захід неспівмірним з інкримінованими обвинуваченому кримінальними правопорушеннями, тяжкістю висунутого йому обвинувачення.

Таким чином, саме обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, та інші, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, на даний час, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що не виключає можливість прийняття такого рішення судом в подальшому.

Обставин, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, зважаючи на вимоги процесуального законодавства, зокрема ст. 183 КПК України, а також злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає можливим визначити обвинуваченому розмір застави для даної категорії кримінальних правопорушень, який, буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, визначених законодавством.

Відповідно до ч.4,5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, у яких останній обвинувачується, доцільно визначити розмір застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму, що зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196-198, 205, 331 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з утриманням у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 до 16 вересня 2023 року включно.

Розмір застави визначити в межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКС України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 65.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи прокурорів в даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» для виконання.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1