Справа № 496/3119/23
Провадження № 1-кп/496/486/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі колегії:

судді доповідача - ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296, ч.3 ст. 152 КК України, яке обґрунтовано тим, що закінчується строк тримання під вартою.

Враховуючи подане та заявлене прокурором клопотання, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, абз. 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи ту обставину, що суддя ОСОБА_10 , у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці, не може бути присутнім під час вирішення питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також ураховуючи те, що у обвинуваченого спливає строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, на підставі положень п. 20-5 Перехідних положень КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - в складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 та судді - ОСОБА_2 .

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч.3 ст. 152 України. Крім того існують ризики передбачені п. 1 та п. 3 . 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, неповнолітніх дітей немає, неодружений, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тому обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, що передбачено за вказаний злочин, у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись від суду. ОСОБА_5 під час вчинення вказано злочину застосовував проти потерпілих фізичну силу та спричиняв їм тілесні ушкодження, а відносно потерпілої похилого віку вчинив фізичне насилля сексуального характеру. З показів потерпілих, обвинувачений ще до скоєння даного злочину, погрожував їм, що свідчить про ризик можливого незаконного впливу на потерпілих, з метою зміни ними пояснень. Таким чином ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшились, не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора та просила відмовити у його задоволені, оскільки ризики, визначені прокурором не обґрунтовані, вони існували при обранні запобіжного заходу, однак наразі ризики змінились. Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, у нього велика сім`я, тому ризик переховування від суду вважає спростованим. ОСОБА_5 визнає вину в скоєнні ним злочину за ч. 2 ст. 296 КК України, тому переховуватись від суду не має наміру. За таких обставин, просить призначити запобіжний захід вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника.

Суд дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, заслухавши заперечення захисника, обвинуваченого, прийшов до наступного висновку.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Беручи до уваги позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за інкриміновані дії підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, визначає вірогідність переховування від суду і цей ризик не змінився.

Крім того, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, та сам характер злочинних дій, за які ОСОБА_5 обвинувачується, вказує на той факт, що він може вчиняти дії спрямовані на зміну потерпілими їх свідчень, у разі звільнення обвинуваченого з-під варти.

Практика Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених до справи матеріалах.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особа обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, а також ризики, які на даний час не перестали існувати, враховуючи, що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, що на думку суду є важливим аргументом, вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від правосуддя, тому враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, без зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Усі заперечення щодо обґрунтованості обвинувального акту, в рамках розгляду клопотання про продовження тримання під вартою не розглядаються.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 331, 371, 372, 376, 395, КПК України, абз. 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України , розпорядження Голови Верховного Суду від 26.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ Херсонської області» № 52, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 18 серпня 2023 року по 16 жовтня 2023 року, включно.

Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання та для вручення обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22 серпня 2023 року о 14:05 годині.

Суддя доповідач: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2