ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3108/23

Провадження № 11-кп/4820/495/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 06 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, має на утримані двоє неповнолітніх дітей: 2015 року син, 2018 року донька, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22.01.2014 за ч.1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений 04.07.2014 на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.07.2014 ст. 2 Закону України про амністію від 08.04.2014;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 09.04.2015 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, 28.08.2015 звільнений з Хмельницького СІЗО, по відбуттю строку покарання;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 09.08.2016 за ч. 2 ст. 185, КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, в силу ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання тримання під вартою з 07.04.2016 по 08.08.2016 з рахунку 1 день під вартою відповідно 2 дня позбавлення волі;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 31.08.2018 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 13.12.2021 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено з випробовуванням зі встановленням іспитового строку 3 роки.

В силу вимог статті 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта кошти в сумі 2831 грн. 70 коп.

Питання стосовно речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за кримінальні правопорушення проти власності, повторно, вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставинах.

Так, 03.01.2023, близько 20 год. 11 хв., ОСОБА_6 перебуваючи на прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_2 , помітив автомобіль ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 та знаючи, що в країні діє воєнний стан на всій території України, який введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та надалі продовжений Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022 та затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою, невстановленого органом досудового розслідування, знаряддям зламав замок на передніх водійських дверей автомобіля ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 законним користувачем якого є потерпілий ОСОБА_9 відчинив їх та проник через передні водійські двері у салон автомобіля, звідки таємно, повторно, викрав авто магнітолу «JVC KD-G427EE», вартістю 500 гривень, дві каністри алюмінієві ємністю по 5 літрів кожна (вартістю 1150 гривень за одну каністру) на суму 2300 гривень, спінінг «SIWEIDA EXTREMA L 1.98 M 5 ec. 2 Аrt.2287266 CARBON IMB», вартістю 539 гривень 32 копійки, котушку без інерційну «FEEL THE POWER DM 2000», вартістю 272 гривні, ніж «Columbia», вартістю 500 гривень, довгу цівку металеву з кронштейном для оптики для АКС 74, вартістю 3 875 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_9 та утримуючи викрадене при собі, виніс усе з автомобіля ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 та в подальшому покинув прибудинкову територію будинку АДРЕСА_2 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 7986,32 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність тяжкості призначеного покарання особі ОСОБА_6 , в частині призначеного судом покарання просить його скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Стверджує, що місцевий суд, при призначені покарання обвинуваченому, не в повній мірі врахував обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та необґрунтовано застосував вимоги ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши характеризуючі матеріали у кримінальному провадженні, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Завданнями кримінального провадження, в тому числі, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок суду першої інстанції в повній мірі не відповідає, оскільки ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Фактичні обставини кримінального провадження, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 та його винуватість у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаного із проникненням у сховище, скоєного в умовах воєнного стану жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, апеляційним судом, відповідно до ст. 404 КПК України, не переглядаються.

Суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначаючи покарання, із звільненням обвинуваченого, згідно з ст. 75 КК України від відбування цього покарання з випробуванням із встановленням трьох років іспитового строку та покладенням на нього ряду обов`язків, не врахував загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому за правилом ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті, зокрема, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, інші обставини провадження, та прийшов до хибного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Зокрема, судом не враховано: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відноситься за класифікацією кримінального закону до тяжкого злочину; наявність в обвинуваченого чотирьох судимостей; вчинення ним вказаного злочину через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі; характеризуючі його особу дані.

Колегія суддів враховує, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 вчинив після відбуття покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про те, що належних висновків для себе він не зробив, його злочинні наміри є стійкими та систематичними, обвинувачений є особою, яка становить підвищену небезпеку для суспільства. За таких умов, уникнувши реального відбування покарання за цей злочин, не виключена можливість, що ОСОБА_6 у майбутньому продовжить злочинну діяльність.

Враховуючи вищезазначені норми закону та обставини, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення його за правилами ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням. А тому, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з відсутністю апеляційних скарг в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за кримінальні правопорушення проти власності, повторно, вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставинах.

Так, 03.01.2023, близько 20 год. 11 хв., ОСОБА_6 перебуваючи на прибудинковій території біля будинку АДРЕСА_2 , помітив автомобіль ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 та знаючи, що в країні діє воєнний стан на всій території України, який введений Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та надалі продовжений Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022 та затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою, невстановленого органом досудового розслідування, знаряддям зламав замок на передніх водійських дверей автомобіля ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 законним користувачем якого є потерпілий ОСОБА_9 відчинив їх та проник через передні водійські двері у салон автомобіля, звідки таємно, повторно, викрав авто магнітолу «JVC KD-G427EE», вартістю 500 гривень, дві каністри алюмінієві ємністю по 5 літрів кожна (вартістю 1150 гривень за одну каністру) на суму 2300 гривень, спінінг «SIWEIDA EXTREMA L 1.98 M 5 ec. 2 Аrt.2287266 CARBON IMB», вартістю 539 гривень 32 копійки, котушку без інерційну «FEEL THE POWER DM 2000», вартістю 272 гривні, ніж «Columbia», вартістю 500 гривень, довгу цівку металеву з кронштейном для оптики для АКС 74, вартістю 3 875 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_9 та утримуючи викрадене при собі, виніс усе з автомобіля ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 та в подальшому покинув прибудинкову територію будинку АДРЕСА_2 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 7986,32 гривень.

Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочиинів, дані про особу обвинуваченого, зокрема наявність у нього судимостей, вчинення ним злочину через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, характеристику з місця проживання, згідно якої останній характеризується негативно, не працює, довідку з наркологічного диспансеру, відповідно до якої обвинувачений на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Відповідно досудової доповіді вказано, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, а застосування соціально - виховних заходів необхідних для впливу на поведінку, особи з метою виправлення та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати, без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, рівень ризику вчинення повторних кримінальних правопорушень та небезпеки для суспільства оцінено як високий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно з ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

З урахуванням обставин кримінального провадження, характеру і ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, який посягає на одне із соціальних благ людини право власності, особу винного, який належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин через невеликий проміжок часу після звільнення із місць позбавлення волі та відбуття покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді ізоляції від суспільства.

Разом з тим, враховуючи пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставини, якими є , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заданої шкоди, беручи до уваги наявність у обвинуваченого на утриманні малолітніх дітей, попросив вибачення в потерпілого, які в цілому істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу за якою кваліфіковані його злочинні дії.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року стосовно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3