Справа № 183/5134/23
№ провадження 1-кп/646/431/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 03.01.2023 року до ЄРДР за № 0000013, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Червонозаводський районний суд м.Харкова здійснює судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою, який закінчується 31.08.2023 відносно ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, тобто за вчинення колабораційної діяльності, а саме здійснення дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти. Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно неї обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що вона може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Обвинуваченій ОСОБА_5 відомо місце проживання свідків вчинення кримінального правопорушення у вищевказаному кримінальному провадженні, показання яких, надані під час досудового розслідування, тому існує ризик того, що підозрювана може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях. Стаж роботи в закладах освіти, наявність зв`язків(в тому числі з місцевою адміністрацією), може бути використано обвинуваченою для перешкоджання кримінальному провадженню (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

Крім того, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 толерантно віднеслась до захоплення частини території України, вбачається ризик того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, тим самим зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, територія Куп`янської територіальної громади, де проживає обвинувачена ОСОБА_5 , включена до Переліку територій, які розташовані в районі на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, що ускладнює контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченої ОСОБА_5 та значно збільшує установлені судом ризики.

Враховуючи вищевикладене, зокрема особу правопорушника, яка вчинила злочин у період воєнного стану, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі вищевикладеного прокурор просить клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена заперечували щодо клопотання прокурора, вину ОСОБА_5 не визнає, просили змінити запобіжний захід або відмовити у задоволенні клопотання.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершено до його спливу.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом встановлено що ОСОБА_5 13.03.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1КК України та ухвалою слідчого судді від 18.04.2023 року обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вратою, строком на 60 днів без визначення застави, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Підставами для застосування та продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 була наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбачених ч. 3 ст. 111-1КК України, яке є особливо тяжкими.

Тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченій у випадку доведеності її вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів, сама по собі не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, суд при розгляді клопотань сторін бере до уваги не тільки тяжкість інкримінованого обвинувачення, але й інші обставини.

Так, на цій стадії, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд не оцінює докази наявності чи відсутності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

На цій же стадії судом перевіряється лише обґрунтованість підозри, тобто наявність інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Метою судового розгляду відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Слід звернути увагу, що вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, що застосування до ОСОБА_5 менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінює в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 не судима, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення - здійснення дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Судом приймалися до уваги обставини, які свідчили про ризик переховування обвинуваченої від суду, оскільки Куп`янський район є прикордонним з Російською Федерацією, декілька місяців перебував під окупацією державою-агресором. На цей час цей район відноситься до територій, де ведуться бойові дії. На цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Також, враховано, що оскільки обвинувачена має стійкі зв`язки у країні-агресорі, а місце її проживання знаходиться в безпосередній наближеності до кордону з цією територією, контроль за яким зі сторони України є ускладненим.

В той же час ще не всі свідки у вказаному кримінальному провадженні судом допитані.

При цьому за правилами ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Ці обставини свідчать про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченої на свідків.

З врахуванням вищевикладеного та аналізуючи питання того, чи є у провадженні наявними ризики, регламентовані ст. 177 КПК України, на даний час за обставин, викладених в клопотанні прокурором, суд враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу вперше, та на даний час встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.

Крім того, згідно з ч.6 ст.176 КПК України під час воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.111, 111-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, застосовується такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 задовольнити.

Обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Куп`янськ Харківської області, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 27 жовтня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 15.00 годині 31.08.2023 року.

Головуючий : ОСОБА_1