Справа № 562/3834/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

24.07.2023 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000286 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Півче Рівненської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :

25 липня 2021 року в нічну пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязнених відносин, умисно наніс останньому множині удари по тілу та голові тупим предметом, чим заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми - забою м`яких тканин голови, крововиливів над, під оболонки та в речовину головного мозку з частковим розмізженням, що ускладнились набряком-набуханням та компресією головного мозку, внаслідок чого потерпілий помер.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та по суті показав, що в неприязнених відносинах з ОСОБА_8 він не перебував. 24 липня 2021 року під час жнив він був з ОСОБА_9 та допомагав йому молотити зерно, а потім ОСОБА_10 . Після цього був на ставку, а потім зустрів ОСОБА_11 , під час розмови з яким останній вдарив його палицею по голові, спричинивши тілесні ушкодження, у зв`язку з чим поліцейські доставили його в лікарню, де йому лікарі наклали шви. Ночував він в Мізочах, але у кого саме не знає, а зранку пішов додому та по дорозі його зупинили двоє чоловіків, які побили та привезли в с.Півче, де його затримали працівники поліції. Востаннє вдома у ОСОБА_8 він був напередодні 23 липня 2021 року разом з ОСОБА_12 , якого через конфлікт з ОСОБА_8 забрав до себе додому ночувати. В ніч з 24 на 25 липня 2021 року з ланцюгом за ОСОБА_12 він не біг та тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не наносив, а показання свідків щодо обставин події є неправдивими, оскільки вони ворогували з його батьками, яких ображали. Цивільний позов потерпілої про відшкодування завданої їй шкоди не визнає та просить відмовити.

Оцінюючи зібрані в справі докази, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності суд, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що спричинило смерть потерпілого, яке розцінює як обраний ним спосіб захисту, вважає, що вина обвинуваченого в скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що 25 липня 2021 року зранку їй подзвонила сестра та повідомила, що в лікарні на операції знаходиться її брат ОСОБА_8 , якого сильно побив ОСОБА_6 . В лікарні їй повідомили, що ОСОБА_8 знаходиться у важкому стані. Придбавши на лікування брата ліки вона з чоловіком поїхала в село за місцем проживання ОСОБА_8 , де було багато людей, двері в будинок були вибиті. Поспілкуватися з ОСОБА_6 вона не змогла, однак згодом подзвонила їй мати ОСОБА_6 , пропонувала зустрітися та допомогу в лікуванні ОСОБА_8 , але вона відмовилася. ОСОБА_6 знайшов у кукурудзі ОСОБА_13 та передав поліцейським. Помер її брат ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2. Цивільний позов про відшкодування завданої їй матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 127398 грн. підтримує повністю та просить задоволити.

Показання потерпілої підтверджуються показами свідка ОСОБА_14 .

Допитаний в режимі відеоконферецзв`язку свідок ОСОБА_12 показав, що 24 липня 2021 року після роботи він зайшов до ОСОБА_8 . Через деякий час до ОСОБА_8 також прийшов ОСОБА_15 , а потім ОСОБА_6 , між якими виник конфлікт, після якого ОСОБА_15 пішов. Оскільки ОСОБА_8 не хотів бачити ОСОБА_6 через жінку, та казав останньому, щоб той пішов. Потім ОСОБА_6 прийшов вночі, але ОСОБА_8 не хотів його пускати. Тоді ОСОБА_16 вибив вхідні двері та, нічого не пояснюючи, вдарив його намотаним на руку цепом, від чого він впав на підлогу, після чого забіг в кімнату і почав бити цепом по голові ОСОБА_8 , від чого у останнього виникла кровотеча. Коли він намагався зупинити ОСОБА_6 , який був у неадекватному стані, то останній кинувся на нього та почав бігти за ним, але зупинився через те, що в цей час він додзвонився в поліцію, та пішов. Повернувшись в будинок, він помітив на підлозі ОСОБА_8 без свідомості та зателефонував у швидку, яка забрала останнього в лікарню. Після допиту в поліції щодо обставин нічної події його побили невідомі та погрожували по телефону.

Показання свідка ОСОБА_12 щодо обставин перебування ОСОБА_6 в будинку потерпілого підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що в обідню пору заходив до сусіда ОСОБА_8 , якого вдома не було, але там перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які розпивали спиртне. У цей час між ним та ОСОБА_6 відбувся словесний конфлікт, під час якого останній наніс йому два удари кулаком руки по обличчю. Через це він пішов з будинку, а коли заходив пізніше близько 23 години, то ОСОБА_8 лежав на ліжку, подумав, що останній спить та пішов. А ранком дізнався про побиття ОСОБА_8 .

Показання свідка ОСОБА_15 узгоджуються з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 липня 2021 року про реєстрацію кримінального провадження №0000262 за повідомленням ОСОБА_15 про нанесення йому 24 липня 2021 року близько 14:30 години по АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_8 ) тілесних ушкоджень ОСОБА_6 /а.с.72 т.3/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що точної дати пригадати не може, однак влітку близько 21 години вона йшла по корову та неподалік від ферми їй на зустріч йшли ОСОБА_18 та ОСОБА_6 . Останній почав до неї нецензурно виражатися, тому подзвонила своєму чоловікові ОСОБА_11 , щоб зустрів її. Вночі, коли вони спали, то почула, що в їхньому будинку б`ються вікна, тому викликали поліцію. У телефонній розмові з поліцією, якій повідомила, що вікна побив ОСОБА_6 , вона дізналися, що на останнього вже надходила заява від ОСОБА_12 . Коли чекали на приїзд поліції, то в двір до них знову зайшов ОСОБА_6 , на руці у якого був накручений ланцюг. ОСОБА_6 вимагав, щоб її чоловік пішов до його батьків і попросив пробачення, розмахував ланцюгом та вдарив чоловіка ОСОБА_11 по голові. Тоді вона знову подзвонила в поліцію та просила негайно приїхати. По приїзду поліції ОСОБА_6 наполягав на виклику швидкої, але поліцейські повідомили, що швидка є неподалік і комусь надають лікарську допомогу. Згодом лікарі оглянули ОСОБА_6 , перев`язали йому голову та повідомили, що в лікарню останньому не потрібно, а залишатися довго вони не можуть, оскільки в автомобілі помирає людина. Зранку після цього їй стало відомо, що в автомобілі швидкої перебував ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 втік.

Показання свідка ОСОБА_17 повністю підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 та узгоджуються з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 липня 2021 року про реєстрацію кримінального провадження №0000260 за повідомленням ОСОБА_11 про нанесення йому близько 01:00 години за місцем проживання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Також показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 узгоджуються з реєстрацією органами поліції 25 липня 2021 року о 00:44 годині повідомлення ОСОБА_12 про те, що за ним біжить знайомий ОСОБА_19 , тримаючи в руці ланцюг та погрожує фізичною розправою, та з дослідженими телефонними з`єднаннями в цей час на лінію «102» та на лінію «103».

Указані показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 повністю спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що в ніч з 24 на 25 липня 2021 року він перебував в лікарні в смт.Мізоч Рівненської області, де йому надавали медичну допомогу внаслідок отриманих тілесних ушкоджень голови.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 25 липня 2021 року він перебував на роботі та йому зателефонувала сусідка, яка повідомила, що забили його батька. Коли приїхав, то дізнався батька не забили, а побили, сусід в реанімації, а ОСОБА_6 втік. Згодом він побачив ОСОБА_6 в полі в кукурудзі, у останнього була перев`язана голова, намагався втекти. Наздогнавши ОСОБА_6 , посадив його в машину та привіз в село, де була поліція. На запитання за що побив батька, ОСОБА_6 казав, що щось не поділили, бив його руками, а сусіда ланцюгом.

Досліджені судом докази в їх сукупності повністю спростовують доводи обвинуваченого щодо його непричетність до події, а показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , про перебування з ними ОСОБА_6 та надання допомоги з молотіння зерна приблизно до 18 години не створюють для обвинуваченого беззаперечне алібі.

Вина обвинуваченого у скоєному підтверджується також дослідженими судом письмовими доказами та протоколами слідчих дій, зокрема:

- реєстрацією повідомлення о 04:12 годині 25 липня 2021 року про госпіталізацію ОСОБА_8 в реанімаційне відділення лікарні з тілесними ушкодженнями;

- протоколом огляду місця події від 25 липня 2021 року, під час якого в будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_8 виявлено вибиті вхідні двері, а в приміщенні сліди крові останнього /висновок експерта №864/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08 вересня 2021 року за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого останній на місці показав обставини нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

- протоколом обшуку від 25 липня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_6 , під час якого вилучено одяг останнього з плямами крові останнього /висновок експерта №865/.

26 липня 2021 року на виконання вимог ч.3 ст.233 КПК слідчий невідкладно звернувся до суду з клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в будинках по АДРЕСА_1 , які ухвалами слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 липня 2021 року було задоволено, а проведений огляд місця події та обшук визнано законним.

Отже, законність проведеної слідчої дії була предметом судового контролю на стадії досудового розслідування, а сама по собі відсутність відеозапису у матеріалах кримінального провадження, з огляду на вищевикладені обставини справи не може бути підставою для визнання доказів, отриманих під час огляду місця події, недопустимими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №628/4025/13-к.

За лікарським свідоцтвом про смерть №466 від 06 серпня 2021 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від черепно-мозкової травми з просторим підоболоковим крововиливом.

Відповідно до висновку експерта №466 за даними медичної карти №7265 при госпіталізації 25 липня 2021 року ОСОБА_8 в КНП ЦМЛ РМР і лікуванні його до ІНФОРМАЦІЯ_2 в останнього виявлено наступний діагноз: «Важка черепно-мозкова травма, забій-стиснення головного мозку важкого ступеня, гостра субдуруальна гематома лівої гемісфери, рецедивуюча епідуральна гематома зліва, забій голови, забійна рана лоба, алкогольне сп`яніння». При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 були виявлені ознаки вищезазначеної черепно-мозкової травми, прямі переломи 8-11 ребер зліва з крововиливами в м`які тканини та осаднення на лобі, які є прижиттєвими і можуть відповідати терміну 25 липня 2021 року.

Встановлена за вказаним вище висновком експерта у ОСОБА_8 травма голови була небезпечною для життя в момент заподіяння і за цією ознакою відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень згідно п.2.1.3 «а, б, в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року. Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок черепно-мозкової травми - забою м`яких тканин голови, крововиливів над, під оболонки та в речовину головного мозку з частковим розмізженням, що ускладнились набряком-набуханням та компресією головного мозку.

Особливості травмування м`яких тканин голови (дугоподібні садна на лобі) вказують на неодноразову дію тупого предмета з обмеженою поверхнею, що загалом властиво для побиття - нанесення ударів у зазначену ділянку голови таким предметом, а переломи ребер могли бути наслідками ударів ногами чи іншими предметами.

Доказів, які б спростовували встановлені судом обставини події, обвинуваченим та його захисником не надано.

А відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З висновку судово-психіатричного експерта №199/21 ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страджав, міг давати звіт своїм діям та керувати ними, у тимчасово хворобливому стані, в стані патологічного сп`яніння не знаходився, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися в заподіяні ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, який, скориставшись ст.63 Конституції України, не сприяв органам досудового розслідування розкриттю даного злочину.

За вказаних обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе.

Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 127398 грн. суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Долучені ОСОБА_4 до позовної заяви товарні та фіскальні чеки на придбання ліків та медичних препаратів, оплата кухні не містять відомостей про платника, а тому суд погоджується з доводами відповідача, що такі докази не підтверджують понесення саме позивачем цих витрат.

А тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню лише щодо витрат на поховання в сумі 11770 грн., що підтверджуються чеком №876.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно з ст.23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення на її користь моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнали внаслідок втрати близької людини, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

З урахуванням обставин справи та положень ч.2 ст.183 КПК України обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід продовжити обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368-371, 374, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 /вісім/ років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів з дня ухвалення вказаного вироку.

Строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 25 липня 2021 року, зарахувавши відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання його перебування під вартою в установах попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, зареєстрована по АДРЕСА_3 ) 111770 (сто одинадцять тисяч сімсот сімдесят) грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У решті вимог позивачу відмовити.

Речові докази в справі, а саме:

- марлеву серветку зі змивами речовини бурого кольору, контрольний зразок марлевої серветки, дві вирізки з наволочки та контрольну вирізку, які зберігаються в кімнаті речових доказів Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області - знищити;

- штани синього кольору, сорочку (тільняшку) та кепку (бейсболка), що належать ОСОБА_6 та зберігаються в кімнаті речових доказів Відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області - повернути законному володільцю.

Документи кримінального провадження №0000286 залишити в справі протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: