ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/650/23 Справа № 183/1986/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро, у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , подану на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року, якою щодо підозрюваного за ч.5 ст.111-1 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 21 квітня 2023 року включно із правом внесення застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80520 грн., з покладанням у разі сплати застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000003 від 04.01.2023 у відношенні ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та визначено заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80520 грн., з покладанням у разі сплати застави обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 06 липня 2022 року по 09 вересня 2022 року, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території Куп`янського району Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надав згоду представникам збройних сил рф та ВЦА Харківської області на призначення на посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме на посаду: «Исполняющего обязанности начальника отдела здравоохранения Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» при окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території.

Так, ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , добровільно зайняв посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області. Наказом так званого «и.о. главы временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области» був призначений на вищевказану посаду ОСОБА_8 та в якості активного учасника працював на посаді, яка пов`язана з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

23.02.2023 о 17:50 годині на підставі ст. 208 КПК України фактично затриманий ОСОБА_8 , про що було складено протокол затримання.

23.02.2023 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Під час розгляду справи слідчим суддею встановлено та доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор у клопотанні просив не визначати альтернативний запобіжний захід, проте суд першої інстанції наголосив, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право, а не обов`язок, не визначати розмір застави.

Слідчим суддею з урахованням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому за положеннями ст. 182 КПК України, розмір застави може бути визначено у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахованням даних про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризиків, встановлених під час розгляду клопотання, сімейного стану підозрюваного, стану його здоров`я встановлено наявність підстав для можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, і вважає, що розмір застави у вигляді 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного ОСОБА_8 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погодившись з судовим рішенням прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині визначення розміру застави підозрюваному є незаконною та не мотивованою у зв`язку з порушенням норм кримінального процесуального закону - ст.ст.183, 177, 178 КПК України.

Прокурор зазначає, що є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, об`єктивні наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Звертає увагу, що правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, в період повномасштабного вторгнення збройними силами російської федерації на територію України.

Наголошує на тому, що підозрюваний може залишити підконтрольну Україні територію, оскільки покладені на ОСОБА_8 обов`язки у разі сплати ним застави не гарантуватимуть виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків і жодним чином не впливатиме на запобігання та зменшення наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вважає, що контроль за поведінкою підозрюваного можливо забезпечити лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній доводів, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали контрольного судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу вищезазначених вимог закону дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Практикою ЄСПЛ затверджено, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

Таким чином, рішення суду про обрання щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що ОСОБА_8 обізнаний про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, а отже існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду. Крім того, слідчим суддею встановлено наявність та доведеність стороною обвинувачення ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Слідчим суддею враховані та застосовані вимоги ч.4 ст.183 КПК України та обґрунтовано прийнято рішення про можливість застосування до ОСОБА_8 застави.

Колегією суддів враховано те, що ОСОБА_8 одружений, раніше не судимий та те, що даних про неможливість ОСОБА_8 перебувати в умовах обраного слідчим суддею запобіжного заходу у матеріалах справи немає.

Апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір застави - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 80520 гривень є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

З урахуванням вищенаведеного слідчий суддя дійшов правильних висновків про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та не зможуть запобігти встановленим ризикам на даному етапі кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують встановлених слідчим суддею обставин та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2023 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 квітня 2023 року з визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80520 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4