Справа № 175/367/19
Провадження № 1-кп/202/842/2023
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001509 від 31 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_7

- захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

- обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду міста Дніпропетровська 18 травня 2023 року з Дніпровського апеляційного суду після скасування вироку надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання або продовження запобіжного заходу під час судового розгляду кримінального провадження іншим складом суду не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурору, вважали, що за спливом чотирьох з половиною років ризики, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України значно зменшилися, їх підзахисні мають соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації та проживання, окрім того, щодо тривалого тримання під вартою ОСОБА_3 є рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2022 року, де зазначено, що при продовженні ОСОБА_3 строку запобіжного заходу, як тримання під вартою було допущено порушення п.3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, а саме надмірне тримання піл вартою.

Захисник ОСОБА_11 і обвинувачений ОСОБА_5 не заперечували у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і клопотання захисників про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених з тримання під вартою на домашній арешт, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд враховує те, що відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються.

На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , що тримаються під вартою на більш м`який.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 утримаються під вартою із грудня 2018 року, тобто чотири і шість місяців.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, перебувало на розгляді в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області з 28 січня 2019 року.

З 26 травня 2021 року перебувало на розгляді в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська і ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 02 травня 2023 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Суд вважає, що подальше перебування обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 під вартою буде суперечити п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним. Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

Суд зауважує, що тяжкість висунутих обвинувачень, ризик ухилення від суду, незаконного впливу на потерпілих, можливість продовження злочинної діяльності були підставами для винесення ухвали про обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні такого запобіжного заходу. Надалі, продовжуючи строк тримання під вартою, суд наводив підстави у своїх рішеннях, посилався на належність раніше обраного запобіжного заходу. Проте, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою.

У справі, що знаходиться на розгляді таких підстав навести вже неможливо, існування обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на потерпілих з урахуванням практики ЄСПЛ, перестає бути підставою для позбавлення свободи, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, значно зменшились.

Таким чином, враховуючи тривалість знаходження обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 під вартою, а саме протягом чотирьох років і шести місяців, особу обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, наявність рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2022 року, де зазначено, що при продовженні ОСОБА_3 строку запобіжного заходу, як тримання під вартою було допущено порушення п.3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, а саме надмірне тримання піл вартою, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченим, заборонивши ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 цілодобово залишати місце свого проживання.

З урахуванням викладеного, суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , і задоволення клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту, то суд приходить на наступного висновку.

Домашній арешт, як запобіжний захід, відповідно до ст. 181 КПК України полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі, а тому вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд приходить до висновку про його задоволення, враховуючи покарання, яке може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні, а також продовження існування ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, в зв`язку із чим, суд приходить до висновку що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у повній мірі забезпечить судовий розгляд кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 п.1 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 - відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому до 19 серпня 2023 року, цілодобово залишати місце свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому до 19 серпня 2023 року, цілодобово залишати місце свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому до 19 серпня 2023 року, цілодобово залишати місце свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_5 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 19 серпня 2023 року, заборонивши цілодобово залишати місце свого проживання у квартирі АДРЕСА_4 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

Ухвалу про застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , передати для виконання начальнику Новомосковського районного відділу поліції ГУНП В Дніпропетровській області.

Ухвалу про застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , передати для виконання начальнику ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Головуюча: ОСОБА_1