Справа № 509/4708/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0000533 від 01.07.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Вказані матеріали кримінального провадження надійшли до Овідіопольського райсуду Одеської області 07.09.2021 р. та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від цієї ж дати були розподілені в провадження судді ОСОБА_8 , ухвалами якого неодноразово продовжувались строки дії запобіжного заходу, обраного на стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, останнього разу ухвалою суду від 27.04.2023 р. терміном до 26.06.2023 р. з альтернативою внесення застави у розмірі 181600 грн.

Ухвалою судді Овідіопольського райсуду Одеської області ОСОБА_10 від 22.06.2023 р. була задоволена заява представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_8 , з передачею справи до канцелярії суду для повторного автоматизованого перерозподілу справи між суддями в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України. Розпорядженням керівника апарату суду № 361/23 від 22.06.2023 р. було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи і протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 р. вказані матеріали кримінального провадження були розподілені в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор у судовому засіданні, просив суд обрати у відношенні обвинуваченої ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном 60 календарних днів, враховуючи, що остання обвинувачується у скоєнні умисного, корисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкція за який передбачає позбавлення волі строком від 3-ох до 6-ти років, беручи до уваги відсутність у неї офіційної роботи, засобів існування і доходів, міцних соціальних зв?язків, після повідомлення їй про підозру 10.02.2021 р. переховувалась від органу досудового розслідування до 12.07.2021 р., коли була оголошена у розшук та в цей же день затримана, що свідчить про ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились і продовжують існувати на сьогодні, з чим погодився представник потерпілої і проти чого заперечували обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник, вважаючи недоведеними прокурором ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, а тому просили суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з огляду на місце проживання ОСОБА_9 за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 27.06.2023 р. строком на 6-ть місяців безоплатно як внутрішньо переміщеній особі згідно довідки № 5125- від 27.06.2023 р., а також беручи до уваги постійне місце реєстрації за адресою : АДРЕСА_2 та знаходження Жук на обліку в Одеському обласному центру зайнятості (Одеська філія, Овідіопольський відділ), що підтверджується довідкою № 122/11-19-23 від 27.06.2023 р., зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви Жук про взяття її на військовий облік, як особи, яка раніше перебувала на військовій службі у в/ч А НОМЕР_1 Державної прикордонної служби у АДРЕСА_2 з місцем служби «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаді інспектора ДПС паспортного контролю в період з 2019 по 2020 р.р.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, діючи через свого представника адвоката ОСОБА_5 .

Суд, при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та звертає увагу на той факт, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов?язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»-1).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції - зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (справа «Єлоєв проти України"» п. 60).

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам):

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК). Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) - навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи - є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року-2).

Судом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні умисного корисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція за який передбачає позбавлення волі строком від 3-ох до 6-ти років, однак, вперше притягується до кримінальної відповідальності та раніше не судима, на протязі майже 2-х років утримувалась під вартою під час судового провадження, коли жодного засідання по суті справи не було проведено, а численні засідання суду, які здебільшого проводились за відсутністю захисника обвинуваченої, якого обвинувачена постійно просила суд призначити їй, зводились лише до продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_9 без участі захисника, якого вона постійно просила суд призначити їй та без визначення альтернативного розміру застави, на що неодноразово звертав увагу ОАС в своїх ухвалах від 14.02.2022 р. та від 14.04.2022 р.

На думку суду, посилання прокурора на відсутність у обвинуваченої офіційної роботи, засобів існування і доходів - мають тимчасовий характер і не є виключними підставами для застосування самого суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_9 з?явилась в судове засідання після закінчення строку дії ухвали від 27.04.2023 р. терміном до 26.06.2023 р. з альтернативою внесення застави у розмірі 181600 грн., яка припинила дію о 00:00 год. 26.06.2023 р., коли вона була звільнена з-під варти з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», що підтверджується довідкою про звільнення серії ОДС № 20078 від 26.06.2023 р., підтвердивши суду, що бажає довести свою невинуватість в інкримінованому їй злочині за ч. 3 ст. 185 КК України, приймаючи участь в судових засіданнях.

При чому, суд звертає увагу на той факт, що строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 закінчився - 25.06.2023 р., а не 26.06.2023 р., як вказано у попередній ухвалі суду від 27.04.2023 р., як і в попередніх ухвалах суду, на що також вказував в своїх ухвалах від 14.02.2022 р. та від 14.04.2022 р. ОАС, установивши, що встановлений судом 1-ої інстанції строк дії оскаржуваної ухвали та відповідно строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 перевищує строк у 60-ть днів, передбачений ч. 1 ст. 197 КПК України, що мало місце у всіх послідуючих ухвалах суду.

При обранні міри запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , суд бере до уваги документально підтверджені : місце проживання ОСОБА_9 за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 27.06.2023 р. строком на 6-ть місяців безоплатно як внутрішньо переміщеній особі згідно довідки № 5125- від 27.06.2023 р., постійне місце реєстрації ОСОБА_9 за адресою : АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади від 27.06.2023 р., знаходження ОСОБА_9 на обліку в Одеському обласному центру зайнятості (Одеська філія, Овідіопольський відділ), що підтверджується довідкою № 122/11-19-23 від 27.06.2023 р. та зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви ОСОБА_9 про взяття її на військовий облік, як особи, яка раніше перебувала на військовій службі у в/ч А НОМЕР_1 Державної прикордонної служби у АДРЕСА_2 з місцем служби «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаді інспектора ДПС паспортного контролю в період з 2019 по 2020 р.р., що підтверджується відповідним штампом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3550 від 27.06.2023 р.

Факт переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування після повідомлення їй про підозру 10.02.2021 р. до 12.07.2021 р., коли вона була оголошена у розшук та в цей же день затримана, обвинувачена пояснила тим, що ніколи не ховалася від органу досудового розслідування, а після її звільнення з попереднього місця роботи, подалася шукати собі інше місце офіційної роботи.

Суд вважає припущеннями твердження прокурора про те, що ОСОБА_9 є схильною до скоєння подібних умисних корисних злочинів, а тому, передбачаючи тяжкість покарання, яка загрожує їй у випадку визнання винною у скоєнні вказаного вище умисного, корисного тяжкого злочину, може і в подальшому переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, або у будь-який незаконний спосіб вчинити психологічний чи фізичний тиск відносно потерпілої, про місце підприємницької діяльності якої вона обізнана, або свідків, з метою зміни їхніх показань в суді з огляду на те, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності і раніше не скоювала будь-яких злочинів, а тому числі корисних.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 186 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Отже, суд дійшов висновків про недоведеність і хибність ризиків, вказаних прокурором, передбачених ст. 177 КПК України відносно обвинуваченої ОСОБА_9 в тих межах, які б давали підстави для застосування до обвинуваченої самої суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав, описаних вище.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_9 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати відносно останньої міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби з урахуванням необхідності її прибуття до суду для участі в судових засіданнях, які можуть проводитися як зранку, так і в денний час доби, що дозволить обвинуваченій вчасно прибувати до суду в дати судових засідань та приймати у них участь.

Керуючись ст.ст. 177,178,181,194,314,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1.В задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_9 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити ;

2.Обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби ;

3.Покласти на обвинувачену ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :

- прибувати до суду за першою вимогою;

- щодня, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 - без дозволу суду в період часу з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування).

Копію ухвали направити на виконання до ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_9 положення ст. 181 ч. 5 КПК України.

Встановити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби - до 25 серпня 2023 р.

Контроль за виконанням ухвали суду про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_9 покласти на уповноважених осіб ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, допустивши негайне виконання ухвали суду в частині контролю за її виконанням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1