Справа № 192/1348/23
Провадження № 1-в/192/160/23
Ухвала

Іменем України

27 липня 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

засудженого:

03.08.2021 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі,

початок строку відбування покарання: 12.02.2020,

кінець строку відбування покарання: 12.05.2024,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, так як йому було відмовлено комісією установи СВК 21, посилається на те, що став на шлях виправлення та хоче бути зразковим громадянином.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав, пояснив, що працює, раніше був днювальним, у нього є заохочення, його батьки пенсіонери, хворіють, він хоче змінити життя, допомагати батькам та бути поряд з ними.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти задоволення заяви заперечував, вважає, що засуджений своє виправлення не довів, а тому до нього не доцільно застосовувати умовно-дострокове звільнення.

Прокурор також проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 12.02.2020, кінець строку відбування покарання: 12.05.2024.

ОСОБА_3 раніше судимий:

17.10.2007 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

05.06.2008 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ст.ст. 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

30.07.2012 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки;

07.04.2014 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі;

18.02.2019 звільненого з Селідовської ІК Донецької області (№82) умовно-достроково на 4 місяці 5 днів.

03.08.2021 ОСОБА_3 засуджений Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі.

На час звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, у судовому засіданні з пояснень засудженого та працівника виправної установи з`ясовано, що на теперішній час засуджений працевлаштований, раніше був днювальним.

Відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 . Державою установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)», в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 13 лютого 2020 року.

За період перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався негативно.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 13 січня 2022 року. За час відбування покарання він характеризується посередньо.

Засуджений у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, навчається в ПТУ за спеціальністю «Токар», бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія»,підтримує соціальні зв`язки на волі, позову не має, на профілактичному обліку не перебуває.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користається при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі,не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

07.02.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

08.04.2022 комісією установи відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

30.12.2022 комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

За час відбування покарання до засудженого було застосовано шістнадцять стягнень, які погашені за плином часу, та одне заохочення.

Суд враховує характеристику засудженого, його посилання на те, що він наразі працевлаштований, а також, що він навчається та має одне заохочення.

Суд вважає, що загалом позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце. Однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Окрім того, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці та дотримання вимог безпеки праці за Іквартал 2022 рокуоцінено як «задовільно», за ІІ квартал 2022 року - «добре», за ІІІ, ІV квартали 2022 року та І, ІІ квартали 2023 року знову - «задовільно».

Така оцінка не відповідає вимогам ч. 2 ст. 81 КК України, за змістом якої однією з умов умовно-дострокове звільнення є саме сумлінна поведінка засудженого.

Суд зазначає, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування поведінки за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1