Справа №194/958/23
Провадження №1-кп/0198/67/23
19.09.2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000159 від 25 квітня 2023 року за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянина України, раніше судимий:

- 23.02.2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, звільненого 11.06.2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 14 днів;

- 04.08.2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільненого 20.11.2014 року по відбуттю строку покарання;

- 08.05.2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 19.11.2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільненого 19.12.2022 року умовно-достроково невідбутий строк 2 місяці 19 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

24.04.2023 року, приблизно о 17 години 10 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним мопедом «Альфа 49,9 см.3», який на праві приватної власності належить його батьку ОСОБА_4 , рухався зі швидкістю приблизно 30 км./год. по асфальтованій дорозі від буд. 15А по вул. Перемоги у напрямку бульв. Героїв Космосу м. Тернівка Дніпропетровської області. Водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу під час обгону пішохода, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась в попутному напрямку по правому узбіччі.

В результаті ДТП пішохід (потерпіла) отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 день у вигляді черепно-мозкової травми, дифузної травми головного мозку з цефалічним та астено-вегетативним синдромами, закритого розриву лівого акроміально-ключичного з`єднання з вивихом акроміального кінця ключиці.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом мопедом «Альфа 49,9 см.3», порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

- п. 13.3 Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати, погодився на розгляд справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України (наслідки застосування цього положення йому роз`яснені).

3.Позиція потерпілого

Потерпіла в судовому засіданні просила обвинуваченого суворо не карати, з цивільним позовом не зверталась.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор звернувся з усним клопотанням про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечував.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої і дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставини, які б, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжували покарання - відсутні.

Призначення покарання

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії нетяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси, сімейний стан, позитивну характеристику з місця проживання.

Тому відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, а також позицію прокурора та потерпілого, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

Крім того, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не можливе (відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України).

7.Вирішення цивільного позову

Потерпілим цивільний позов не подано.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2023 року було задоволено клопотання слідчого - накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 25.04.2023 року, а саме: на мопед «ALPHA 49.9 cm3», номер рами НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , 1957 року народження, шляхом позбавлення права осіб на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Після набрання вироком законної сили вказаний речдок підлягає поверненню власнику - ОСОБА_6 .

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 3824 грн., у зв`язку із проведенням судових експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі обраховувати з моменту взяття ОСОБА_4 під варту.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки обраховувати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз:

-судової-автотехнічної №СЕ-19/113-23/1521-ІТ в сумі 1434 грн.;

-судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/113-23/1528-ІТ в сумі 2390 грн.

Речовий доказ:

- мопед «ALPHA 49.9 cm3», номер рами НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , 1957 року народження, повернути ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1