ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5219/23

Номер провадження 1-кп/495/528/2023

22 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 17 травня 2023 у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 від 31 березня 2023 року, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець міста Одеса, раніше не судимого, ФОП, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області- ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», встановлено особливий режим в`їзду і виїзду громадян за територію України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приблизно в березні 2023 року (більш точно дату та час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знав про діючі обмеження щодо перетину Державного кордону України особами чоловічої статті призивного віку, передбачені Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/22, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, виник прямий умисел на отримання підроблених посвідчень, що надають право на виїзд за межі України, з метою їх подальшого використання.

Так, приблизно 01.11.2022 обвинувачений ОСОБА_3 в особі ФОП ОСОБА_3 уклав договір про надання послуг та угоду про надання консультативних послуг та технічне завдання з компанією «K Exports LLC». Так в ході виконання договорів у обвинуваченого ОСОБА_3 виникла необхідність поїхати до офісу вищевказаної фірми, який розташований у Польщі для зустрічі з закордонним постачальником і ведення переговорів.

Після чого, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчень, які видаються установою, що має право видавати такі документи та які надає право перетину Державного кордону України та звільняє від обов`язку призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, з метою його подальшого використання та погодився на використання раніше наданих ним компанії «K Exports LLC» документів, які посвідчують його особу для підроблення вказаних посвідчень невстановленою в ході досудового слідства особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.

Так ,26 березня 2023 перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_3 отримав від невстановленої органом досудового розслідування особи форму тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 10.12.2021 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 та посвідчення № НОМЕР_2 від 22.02.2023 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_4 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на шість місяців, що продовжений до 22.07.2023, які насправді вищевказаними установами не видавалися та не посвідчувалися.

Крім того, 30.03.2023 приблизно о 11 годині 00 хвилин, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Сторокозаче», що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, під час проходження паспортного контролю,обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними, діючи умисно з метою перетину Державного кордону України всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: форму тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 10.12.2021 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 та посвідчення № НОМЕР_2 від 22.02.2023 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_4 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на шість місяців, що продовжений до 22.07.2023, які насправді вищевказаними установами не видавалися та не посвідчувалися, тим самим умисно використав завідомо підроблені документи.

Таким чином,обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, а саме: пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права або звільняє від обов*язків, з метою використання його іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

19 травня 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 , ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 від 17 травня 2023 року , складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Відповідно до наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про судоустрій та статус суддів суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що риблизно в березні 2023 року (більш точно дату та час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) у обвинуваченого ОСОБА_3 , який достовірно знав про діючі обмеження щодо перетину Державного кордону України особами чоловічої статті призивного віку, передбачені Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/22, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, виник прямий умисел на отримання підроблених посвідчень, що надають право на виїзд за межі України, з метою їх подальшого використання.

Так, приблизно 01.11.2022 обвинувачений ОСОБА_3 в особі ФОП ОСОБА_3 уклав договір про надання послуг та угоду про надання консультативних послуг та технічне завдання з компанією «K Exports LLC». Так в ході виконання договорів у обвинуваченого ОСОБА_3 виникла необхідність поїхати до офісу вищевказаної фірми, який розташований у Польщі для зустрічі з закордонним постачальником і ведення переговорів.

Після чого, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчень, які видаються установою, що має право видавати такі документи та які надає право перетину Державного кордону України та звільняє від обов`язку призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, з метою його подальшого використання та погодився на використання раніше наданих ним компанії «K Exports LLC» документів, які посвідчують його особу для підроблення вказаних посвідчень невстановленою в ході досудового слідства особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.

Так ,26 березня 2023 перебуваючи на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_3 отримав від невстановленої органом досудового розслідування особи форму тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 10.12.2021 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 та посвідчення № НОМЕР_2 від 22.02.2023 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_4 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на шість місяців, що продовжений до 22.07.2023, які насправді вищевказаними установами не видавалися та не посвідчувалися.

Крім того, 30.03.2023 приблизно о 11 годині 00 хвилин, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Сторокозаче», що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, під час проходження паспортного контролю,обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними, діючи умисно з метою перетину Державного кордону України всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме: форму тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 10.12.2021 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 та посвідчення № НОМЕР_2 від 22.02.2023 на ім`я ОСОБА_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_4 з наявною печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на шість місяців, що продовжений до 22.07.2023, які насправді вищевказаними установами не видавалися та не посвідчувалися, тим самим умисно використав завідомо підроблені документи.

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 , ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, а саме пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документа.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості обвинуваченого ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження.

Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 вважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинувачених.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні - витрати по залученню експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1912 гривень 00 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 17 000 гривень,

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати по залученню експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1912 гривень 00 коп.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1