ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2432/23 Справа № 227/863/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м.Кривий Ріг

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 липня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту. На обґрунтування своїх вимог вказує, що обвинувачений раніше не судимий та не переховувався від слідства. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не намагався уникнути від відповідальності, всіляко сприяв ходу розслідування, повністю визнає вину та щиро кається, має постійне місце проживання, сім`ю та двох неповнолітніх дітей. Жодні заявлені ризики не підтверджені та матеріали провадження не містять даних про порушення ОСОБА_8 своєї процесуальної поведінки.

Також вказує, що ОСОБА_8 не мав умислу на збут наркотичної речовини та таких доказів матеріали кримінального провадження не містять.

Наголошує, що судом першої інстанції не повною мірою враховані всі обставини та особа обвинуваченого, зроблено лише посилання на тяжкість вчиненого злочину, крім того не розглянуто питання застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15 , ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб та замаху на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчиненому повторно, а попередньою змовою групою осіб.

28.01.2023 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 29.01.2023 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2023 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Під час подальшого досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

27.03.2023 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою.

Також, колегією суддів, враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання у виді до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та враховуючи, що останній змінював місця мешкання, тобто не має постійного місця проживання або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи його схильність до вчинення протиправних діянь.

Колегія суддів зазначає, що заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Інші доводи захисника не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Враховуючи наявні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 та обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає виправданим саме такий обраний запобіжний захід, оскільки обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявні ризики дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді