ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 0001507 від 26.07.2020 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого 27.07.2012 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2,185 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.2, 395, 70 ч.1 КК України на 8 років позбавлення волі, 21.09.2018 звільнений по відбуттю строку покарання

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 років позбавлення волі

На підставі статті 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення зі ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст.100 КПК вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 25.07.2020 приблизно о 20:00 годині ОСОБА_8 , разом з засудженим вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2021 ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля буд. 20 по вул. Миру у м. Харків, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , яка сиділа на лавці у дворі вищевказаного будинку та тримала у руках мобільний телефон.

Після чого, засуджений ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , 25.07.2020 близько 20:00 години знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_2 , наблизився спереду до потерпілої ОСОБА_10 , та шляхом ривку правої руки вихопив мобільний телефон марки «Samsung S5 SM-G900V» у корпусі чорного кольору, вартістю 2600 грн. 50 коп., а далі передав викрадений ним мобільний телефон потерпілої ОСОБА_11 своєму знайомому ОСОБА_8 , який з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_11 , заподіяли потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2600 грн. 50 коп.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора області просив ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_8 призначити реальне покарання у виді 4 років позбавлення волі та виключити з вироку суду вказівку на обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 щире каяття.

Стверджує, що місцевий суд необґрунтовано застосував при призначенні покарання приписи ст.75 КК України та не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним злочину, а саме що обвинувачений характеризується негативно, веде антисоціальний спосіб життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, всупереч висновків суду першої інстанції щиро не розкаявся, оскільки не вчинив жодних дій, направлених на усунення негативних наслідків вчиненого злочину, а також переховувався від суду та перебував у розшуку.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку поданого апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні злочину передбаченого за ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на належних та допустимих доказах, є правильним і ніким із учасників провадження не оспорюється.

Щодо призначеного покарання ОСОБА_8 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приписами п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд не врахував належним чином, як того вимагають положення ст.75 КК України, тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, а також його поведінку після вчинення злочину, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину.

Так, місцевий суд залишив поза увагою, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі та насильницькі злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, та маючи непогашену судимість, продовжив злочинну діяльність, а також ухилявся від суду, внаслідок чого був оголошений у розшук (а.с. 37).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам ст.75 КК України.

При призначенні покарання колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , який відповідно ст. 12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, веде антисоціальний спосіб життя, ніде не працює та має непогашену судимість, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, у межах санкції ч.2 ст.186 КК України на строк, визначений судом першої інстанції.

Таке покарання колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необхідності виключення з вироку суду посилання щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 , як на обставину, що пом`якшує покарання, оскільки обвинувачений не вчинив активних дій, направлених на усунення наслідків вчиненого ним злочину, належним чином не виконував свої процесуальні обов`язки, ухилявся від суду та оголошувався у розшук.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга заступника прокурора області підлягає до задоволення, а вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням - скасуванню із ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2022 відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання за ч. 2 ст.186 КК України та звільнення останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про обставину, яка відповідно ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 щире каяття.

В іншій частині вирок залишити без змін.

ОСОБА_8 взяти під варту з моменту виконання вироку.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з 23.08.2023.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4