"10" квітня 2023 р. Справа № 363/917/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця селища Димер Вишгородського району Київської області, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, розлученого, працюючого ТОВ «АДМ» шихтувальником, маючого неповнолітню доньку 2006 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадженні за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 4ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

В підготовчому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись, що він обвинувачується в тяжкому злочині і наявні ризики, а саме: може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, не з`являтися до слідчого, прокурора, суду, іншим чином затягувати здійснювати досудове розслідування, вчиняти всі дії спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 зазначив, що ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, є необґрунтованими та безпідставними. На досудовому розслідуванні обвинуваченим не порушувався обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, на свідків не впливав. Зауважив, що в разі обрання запобіжного заходу просив врахувати особу обвинуваченого і обрати відносно нього більш м`який альтернативний запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання обвинуваченого під вартою відповідає вимогам КПК України, вручене обвинуваченому та його захиснику.

Відповідно до ст. 194 КПК України підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та їх обґрунтованості.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. За вказаних обставин суд приходить до переконання про продовження існування ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду, який дотепер залишається актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Ризик впливу на потерпілу та свідків по даному кримінальному провадженні суд вважає обґрунтованим, оскільки обвинуваченому відомі особи обвинуваченої та свідків по кримінальному провадженні, сторона захисту заявила клопотання про додатковий допит свідків, тому перебуваючи на волі обвинувачений зможе здійснити на них вплив з метою зміни показань щодо його участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення останнім кримінальної відповідальності. Також при оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженні суд враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, суд враховує репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив та наразі обвинувачується у скоєнні тяжкого умисного злочину. При цьому суд вважає, що державно-владний примус у вигляді притягнення до відповідальності не забезпечує належного стримуючого, виховного та стимулюючого характеру для обвинуваченого, що позбавляє можливості говорити про інтеграцію обвинуваченого у суспільство, корегування його поведінки на основі принципів, а відповідно і позбавляє можливості говорити про зниження ступеня суспільної небезпечності самого обвинуваченого. На підтвердження реальності ризику можливості вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення суд звертає увагу на ті обставини, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан у зв`язку з військовою збройною агресією російської федерації. Таким чином, обвинувачений достеменно знаючи про запровадження воєнного стану обирає складний та найбільш несприятливий для суспільства і держави час, надзвичайну обстановку, тяжкі обставини та умови, в яких опинилася Україна, для реалізації своєї протиправної мети та незаконних цілей.

При оцінці ризику перешкоджання кримінальному провадженню, вчиняти всі дії спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, необхідно відзначити, що суду не було з цього приводу надано належних обґрунтованих доказів, тому суд відкидає цей ризик, як недоведений.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також може вчиняти інші кримінальні правопорушення, є обґрунтованими, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Таким чином, посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

Суд, при обранні запобіжного заходу, враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що обвинувачений офіційно працює, має дохід, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню доньку 2006 року народження, раніше не судимий, вважає достатнім для ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби, строком на два місяці, що забезпечить належну його процесуальну поведінку.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 314-316, 372 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 10 червня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце проживання - АДРЕСА_1 , з 23.00 години до 05.00 години ранку наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Зобов`язати Вишгородське РУП ГУНП в Київській області негайно поставити на облік ОСОБА_5 згідно вимог ч. 4 ст. 181 КПК України.

Ухвала діє протягом двох місяців, строк якої закінчується 10 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1