УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 Справа №607/16121/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції, у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0000096, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні, посилаючись на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України відповідає вимогам закону.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечень і клопотань не заявив.

В обвинувальному акті зазначено відомості передбачені ст.291 КПК України, тобто він відповідає вимогам закону. З його змісту вбачається, що кримінальне правопорушення вчинено в межах територіальної юрисдикції Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Отже, на підставі отриманого обвинувального акту необхідно призначити судовий розгляд Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Відповідно до ст.27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито.

Підстав передбачених ч.2 ст.27 КПК України для прийняття рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, впродовж усього судового провадження або його окремої частини, немає, тому судовий розгляд необхідно проводити у відкритому судовому засіданні.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено свідків сторони обвинувачення. З метою забезпечення розумних строків судового розгляду доцільно роз`яснити прокурору ОСОБА_3 зміст статей 23, 327 КПК України в частині порядку забезпечення прибуття в суд свідків сторони обвинувачення.

У ст.314, ст.392 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. З їх змісту вбачається, що ухвала про призначення судового розгляду, на підставі обвинувального акту, оскарженню не підлягає.

Відповідно до ст.8, п.8 ч.1 ст.129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

В рішенні Конституційного Суду України №13-рп/2012 від 12.06.2012 року зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини, громадянина є допустимим виключно за умови, що воно є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; Такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France) від 13 лютого 2001 року).

Отже, обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості апеляційного оскарження рішень суду є КПК України. Таким чином, обмеження права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим. Тому, ухвала суду першої інстанції про призначення судового розгляду, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, набирає законної сили після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 7, 23, 27, 32, 35, 291, 314 316, 318, 327, 392 КПК України, суд,-

постановив:

На підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України призначити судовий розгляд Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні в 12 год. 15 хв. 05 червня 2023 року.

Відповідно до статей 23, 327 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом; Прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик; У випадку неможливості забезпечити присутність свідків під час судового розгляду сторона вправі заявити клопотання про сприяння у забезпеченні їх явки шляхом здійснення судового виклику, надавши докази вжиття заходів щодо їх прибуття в суд.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1