Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2710/23
Провадження №: 1-кп/332/273/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0000216 від 23.12.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, який проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді головного сержанта - командира 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони, у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого, затриманого 08.05.2023

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

22.07.2020 між ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжено контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 (три) роки.

Наказом т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №1 від 13.07.2021 ОСОБА_4 призначено на посаду головного сержанта - командира 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено по теперішній час.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_4 , молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу, молодший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Станом на 10.12.2022 особовий склад роти відділення охорони взводу охорони роти охорони дислокувався на території с. Степове Василівського району Запорізької області.

Так, 10 грудня 2022 року, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , який дислокувався на території АДРЕСА_3 , та свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв, та незаконно перебував за межами військової частини до 08 травня 2023 року, тобто вчинив самовільне залишення місця несення служби в умовах воєнного стану.

У подальшому, 08 травня 2023 року, молодший сержант ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України співробітниками ДБР.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

У підготовчому судовому засіданні судом розглянуто угоду про визнання винуватості від 09.05.2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у в сфері оборони Східного регіону, за участю захисника - ОСОБА_5 ..

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ч.5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, та отримана згода останнього на його призначення. В угоді передбачено та роз`яснено наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, які проти затвердження угоди не заперечував, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Захисник не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена уданому провадженні, оскільки інкримінованим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням шкоду завдано лише суспільним інтересам.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, прийняття безпосередньої участі у відсічі збройної агресії російської федерації, позитивна характеристика, відсутність судимостей..

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, на обліку у нарколога , психіатра не перебуває , позитивно характеризується за місцем служби.

Аналізуючи узгоджену в угоді міру покарання, суд бере до уваги, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, сприяв розкриттю злочину, приймав участь у відсічі збройної агресії Російської федерації на території України, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає можливим застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України, та призначити покарання нижче найнижчої межі , передбаченої санкцією статті за дане кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі строком 2 роки . Відповідно до ст. 62 КК України з урахуванням особи обвинуваченого, конкретних обставин кримінального провадження, наявність пом*якшуючих кримінальне покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне замінити покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк та призначити ОСОБА_4 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком два роки.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченимОСОБА_4 . Клопотань про обрання запобіжного заходу прокурором не заявлялось.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 09.05.2023 року, у кримінальному провадженні №0000216 від 23.12.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України та призначити узгоджене покарання з застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України у виді у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком два роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 08.05.2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 08.05.2023 з розрахунку один день перебування під вартою за один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1