ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2058/22 (1-кп/953/417/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/619/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року, якою частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002181 від 06.09.2019,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 16.06.2023 року включно.

Поряд з цим, цією ж ухвалою визначено розмір застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 268400 грн, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області. При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_7 з-під варти звільнити. У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено обвинуваченому, що вразі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував те, що ОСОБА_7 є організатором злочинної організації і обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України. Вважає, що суд також не в повному обсязі врахував наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначав, що ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, офіційно не працює, а тому, на думку апелянта, є велика ймовірність того, що ОСОБА_7 витративши свої власні кошти та кошти близьких родичів на сплату застави, вже не зможе винаймати інше житло та виїде до Херсонської області, яка тимчасово окупована, для проживання зі своїми родичами.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0002181 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 190 КК України.

18.04.2023 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи це тим, що 25.11.2021 року в ході досудового розслідування слідчим суддею було обрано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому під час судового розгляду обвинувального акту ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави задоволено продовжено застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказував, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 спливає 30.04.2023 року, однак ризики встановлені судом при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, зокрема ті, що передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також зазначав, що у ОСОБА_7 немає місця постійного проживання і є ймовірність того, що він може виїхати до своїх родичів до Херсонської області на територію, яка тимчасово не підконтрольна Україні.

Вирішуючи питання про продовження виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначив, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Суд також вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 з 21.11.2021 року перебуває під вартою, кримінальне провадження на теперішній час перебуває на стадії підготовчого провадження, яке триває з лютого 2022 року та його тривалість обумовлена неможливістю зібрання всіх обвинувачених, їх законних представників та захисників у судове засідання, їх проживання в різних областях та введенням на території України воєнного стану. Зокрема на теперішній час не встановлено місце перебування обвинуваченого ОСОБА_9 , а також не з`являється представник обвинуваченого ОСОБА_17 , оскільки його батько приймає участь як військовослужбовець в активних бойових діях, мати перебуває за кордоном. Вказав, що згідно відомостей обвинувального акту сума спричинених потерпілим матеріальних збитків складає 33017 грн. 67 коп., а цивільні позови не заявлялись. Враховуючи вік обвинуваченого, сімейний стан, відомості про його особу, термін перебування під вартою, суд дійшов висновку про можливість визначення розміру застави та вважав її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаенихч.ч.1, 2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 190 КК України.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Проте, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_7 сплатив заставу, яка була визначена ухвалою суду першої інстанції. Також прокурор зазначив, що з моменту сплати застави ОСОБА_18 будь-яким чином не порушував процесуальні обов`язки, які на нього були покладені ухвалою суду першої інстанції.

Поряд з цим прокурор зазначив, що дійсно розгляд обвинувального акту щодо ОСОБА_18 та інших осіб ускладнений тим, що в судові засідання в суд першої інстанції не з`являються інші обвинувачені, а також законний представник іншого обвинуваченого, який на теперішній час є військовослужбовцем та приймає участь в активних бойових діях. При цьому прокурор зазначив, що ОСОБА_18 з`являється як до органів досудового розслідування, так і до суду та не порушує покладені на нього процесуальні обов`язки.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_18 повідомив, що він є внутрішньо переміщеною особою, оскільки с. Чорнянка Херсонської області на теперішній час є тимчасово окупованою територією. Також заначив, що на теперішній час він має постійне місце проживання та зареєстрований у АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надав суду відповідні довідки та договір оренди житлової кімнати.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.ч. 1,2 ст.255 КК України, а саме, у участі у злочинній організації, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Отже, враховуючи те, що підготовче провадження в суді першої інстанції триває з лютого 2022 року, а ОСОБА_18 з 21.11.2021 року перебував під вартою, а також той факт, що на теперішній час не встановлено місце перебування обвинуваченого ОСОБА_9 , а деякі інші обвинувачені проходять військову службу за мобілізацією безпосередньо в місцях проведення бойових дій, без участі яких суд не має процесуальної можливості провести підготовче судове засідання, а також те, що ОСОБА_18 виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив ОСОБА_18 суму застави, яку останній сплатив та поза розумним сумнівом виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи в апеляційній скарзі щодо того, що ОСОБА_18 не має постійного місця проживання спростовується довідками та договором оренди житлової кімнати, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки суду першої інстанції належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання Обвинуваченому іншого запобіжного заходу, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді