Справа № 629/1803/18
провадження № 1-кп/632/6/23
Вирок

Іменем України

26 червня 2023 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника - адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Григорівка Барвінківського району Харківської області, заміжньої, з повною вищою освітою, працюючої головою фермерського господарства «Скарбниця», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст. 3641, ч.4 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , діючи з умислом, направленим на заволодіння майном ОСОБА_7 шахрайським шляхом, який полягав у зловживанні довірою останнього, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в розмірі 42 тис. доларів США, що еквівалентно 1 млн. 94 тис. гривень, за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у ОСОБА_10 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , зловживаючи довірою останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_10 , обіймаючи посаду голови фермерського господарства «Скарбниця», у червні 2015, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, звернулася до ОСОБА_7 із проханням надати їй у позику грошові кошти у сумі 600 тис. гривень, зобов`язавши їх повернути реалізувавши урожай пшениці ФГ «Скарбниця» вирощений у 2015 році на землях, які перебували у користуванні ФГ « Скарбниця».

Після чого, отримавши у позику вказану суму, ОСОБА_10 30.07.2015 повернула борг, заручившись тим самим, довірою ОСОБА_7 .

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи ОСОБА_10 , використовуючи шахрайство, яке виразилось у зловживанні довірою ОСОБА_7 , яка ґрунтувалася на виконанні ОСОБА_10 попереднього боргового зобов`язання перед ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що фінансових можливостей повернути вказані гроші у неї не має, звернулася 30.07.2015, 28.08.2015, 07.09.2015, та на початку вересня 2015 року, точної дати в ході досудового слідства не встановлено, до останнього, запевнивши його про реальність виконання своїх зобов`язань, тим самим викликавши у ОСОБА_7 впевненість у вірності його дій, із проханням надати їй у борг грошові кошти у розмірі 184 тис. гривень, 28 тис. доларів США, 3,5 тис. доларів США та 3,5 тис. доларів США, відповідно, які зобов`язалася повернути до 15.09.2015 реалізувавши врожай соняшника ФГ «Скарбниця» вирощений у 2015 році на землях, які перебували у користуванні ФГ «Скарбниця». При цьому, ОСОБА_10 заздалегідь мала намір отримані гроші не повертати.

Керуючись довірою до ОСОБА_10 , яка недобросовісно використала дану довіру, основою якої стало виконання ОСОБА_10 попередніх боргових зобов`язань перед ОСОБА_7 , останній добровільно за власною волею передав ОСОБА_10 грошові кошти на загальну суму 42 тис. доларів США, що еквівалентно 1 млн. 94 тис. гривень, про що 25.11.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 укладено договір позики та відстрочено строк виконання вказаних боргових зобов`язань до 01.09.2016.

Однак, боргові зобов`язання ОСОБА_10 перед ОСОБА_7 не виконала та вказана сума грошових коштів останньому не повернута.

Таким чином ОСОБА_10 реалізувала свій злочинний умисел та заволоділа шахрайським шляхом, що виразився у зловживанні довірою, грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 1млн. 94 тис. гривень, що еквівалентно 42 тис. доларів США, якими розпорядилася на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_10 винною себе у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, не визнала та показала, що ОСОБА_8 зателефонувала їй та повідомила, що займається закупівлею сільгосппродукції, а саме: соняшника, ячменя, пшениці, та запитала, коли її господарство почне виїжджати в поле для збору врожаю, на що вона повідомила, що після того, як буде відремонтовано комбайн, і для цього необхідно зробити оплату за ремонт, на що ОСОБА_8 запропонувала надати передоплату та запропонувала також машини для вивозу сільгосппродукції, але за умови, що увесь зібраний врожай господарство продасть саме їй. У неї були свої гроші, а саме 60 тисяч доларів, за які вона мала намір придбати трактор, але оскільки ОСОБА_8 пропонувала передоплату, вирішила особисті гроші не витрачати. Для отримання передоплати від ОСОБА_8 вона зустрілася із нею в м.Лозова, де надала їй копії своїх документів, а ОСОБА_8 передала їй 600 тис. гривень, про що вона написала їй розписку. Це відбулося 09 липня 2015 року. Вказаний борг вона віддала ОСОБА_8 через три тижні відвантаживши ячмінь. Оскільки вартість ячменя перевищувала суму боргу на 22 тис. гривень, ОСОБА_8 віддала їй залишок грошей та повернула розписку. ОСОБА_8 запропонувала їй постійно працювати на умовах передоплати та бути постійним клієнтом фермерського господарства «Скарбниця». Надалі вона брала грошові кошти у ОСОБА_8 , про що завжди надавала розписку, а саме: 30.07.2015 на суму 184 тис. гривень, під продукцію соняшника; 28.07.2015 на суму 28 тис. доларів США, саме ці долари ОСОБА_12 поміняв незнайомий їй ОСОБА_13 по курсу 26,5 грн. за один долар, - все відбувалося біля супермаркету «Фуршет», і віддала їй гривні; 07.09.2015 на суму 3500 доларів США. 13.09.2015 вона написала розписку на 3500 доларів США біля того ж супермаркету «Фуршет», але ОСОБА_8 повідомила, що у неї грошей із собою немає, та необхідно заїхати до офісу, що знаходиться біля автобази, як їхати на Близнюки, до її чоловіка ОСОБА_14 . ОСОБА_8 при ній зателефонувала чоловікові та повідомила, що вже написала розписку і він сказав, що нехай приїжджає. На попередніх судових засіданнях ОСОБА_15 казав, що гроші надавав він, але ці кошти їй видав ОСОБА_16 , який працює у ОСОБА_7 , і який запропонував їй розписатися у журналі про отримання коштів, на що вона йому повідомила, що написала розписку ОСОБА_12 , але він сказав, що веде ці записи як рух коштів. 13.09.2015 її господарство збирало врожай соняшника і ОСОБА_15 зателефонував і попросив, щоб вона відвантажила йому насіння соняшника, і тим самим розрахувалася із боргом. Він запропонував їй реалізацію соняшника без документів, оскільки на той час не був платником ПДВ, готівковими коштами по дорожчій ціні, ці ПДВ включаються у вартість продукції. Для неї це було неочікуваним, та в неї не було вибору, бо у ОСОБА_12 в наявності знаходилися власноручно написані нею розписки. ФГ «Скарбниця» відвантажила насіння соняшника, а саме п`ять машин «Камаз» з причепами і один «Камаз» без причепа на загальну вагу 129 тон на суму 1 млн. 9 тис. 615 гривень. Підрахувавши вагу і суму грошових коштів, на яку відвантажено насіння соняшника, дійшли згоди, що борг повернуто. ОСОБА_7 добровільно повернув їй розписку. Доповнила, що дана розписка була у неї, і саме вказану розписку у 2017 році було вилучено слідчим в ході обшуку в її домоволодінні. Лозівський міськрайонний суд Харківської області двічі приймав ухвалу про повернення розписки, але по сьогоднішній день розписку не повернуто.

Вона повідомила ОСОБА_12 , що не може продавати їм сільгосппродукцію без документів, оскільки фермерське господарство - юридична особа і у неї є зобов`язання перед постачальниками. У середині листопада 2015 до неї додому приїхав ОСОБА_15 і попрохав його виручити, а саме зайняти 42 тис. доларів США для закупівлі соняшника у фізичних осіб, так як він займається заготівкою продукції для переробки і йому необхідний великий об`єм соняшника, запевнивши її, що в нього своя олійниця, де він виготовляє олію та макуху. Вона довго вагалася та пояснювала, що має придбати потужній трактор, але він пообіцяв швидке повернення коштів. Юрист ФГ «Скарбниця» запевняв її, що ОСОБА_7 порядна людина та порадив укласти нотаріально договір позики. Оскільки вона довго вагалася, то ОСОБА_7 повіз її на свою олійницю де також були присутні ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Її вразило побачене, а саме, що дійсно для безперебійної роботи даного виробництва потрібно багато сільгосппродукції, тому вона вирішила допомогти ОСОБА_7 25.11.2015 їй зателефонував ОСОБА_7 і вони домовилися зустрітися у м.Лозова для укладання договору позики. Вони спільно прийняли рішення укласти договір позики у нотаріальній формі. Це було у другій половині дня о 13 годині. Вона під`їхала до готелю «Лозова», де ОСОБА_7 вже чекав на неї, після чого, сівши до автомобіля ОСОБА_7 , вона передала йому 42 тис. доларів США, по 100 доларів США, при передачі коштів були присутні тільки вона та ОСОБА_7 . Після передавання вказаних грошей ОСОБА_7 запропонував для посвідчення договору позики звернутися до нотаріуса ОСОБА_19 , на що вона погодилася. Одразу після того, як вона передала гроші ОСОБА_7 , останній пішов до офісу нотаріуса ОСОБА_19 для домовленості укладання договору позики. В цей же день вони прийшли до нотаріуса ОСОБА_19 і між ними було викладено дійсні наміри щодо укладання договору позики, а саме зокрема, нотаріусу було повідомлено, що за договором позики вона - ОСОБА_10 виступає «Позикодавцем», а ОСОБА_7 «Позичальником». За умовами договору грошові кошти 1 млн. 94 тис. гривень передаються позичальнику до 01.09.2016, а у разі неповернення вчасно вказаної суми, позичальник сплачує штраф у розмірі 100% від суми позики. Перед тим як забрати паспорти для укладання договору позики, приватний нотаріус їй та ОСОБА_7 запропонувала запросити їх подружжя, а саме її чоловіка - ОСОБА_20 та дружину ОСОБА_14 для підписання заяв для надання згоди на укладання договору позики. Її чоловік увесь цей час був у місті Лозова та під`їхав швидко, і вона йому пояснила, що він повинен підписати і надати згоду на передачу грошей. Він не погодився, спитавши у неї, як вона збирається купувати трактор для господарства, і коли повернуть гроші, але вона його вмовила. Поки чекали ОСОБА_12 , нотаріус надала їм ознайомитися з чорновий варіант договору позики, перед тим як нотаріус сама його прочитає. Поки вона і ОСОБА_7 знайомилися із договором позики, прийшла ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_7 та його дружина надали нотаріусу свої документи, а саме - паспорти, ідентифікаційні номери, свідоцтва про шлюб. Нотаріус надала їм вже роздруковані на простих аркушах форми А-4 заяви подружжя на надання згоди на укладання договору позики (не на нотаріальному бланку), які вони не читали, а нотаріус пальцем вказувала їм де ставити підписи на заявах та в журналі нотаріальних дій. Після того як ОСОБА_12 та ОСОБА_21 поставили свої підписи у журналі нотаріальних дій, вони вийшли з приміщення. Вона та ОСОБА_7 ознайомилися із договором позики, його умовами у чорновому варіанті. Усі були згодні з умовами договору, ні у кого не було а ні зауважень, а ні доповнень. Спершу ОСОБА_7 читав договір, потім вона. Їй було важливо прочитати хто Позикодавець, хто Позичальник, чи правильно вказані прізвища, ім`я, по-батькові, та чи правильно записана сума позики. На інші умови договору позики вона увагу не звертала. Далі договір позики не читала, так як їй було зрозуміло правовий статус сторін. Після чого, біля столу нотаріуса, вони почергово, спочатку вона, а потім ОСОБА_15 , підписали договір позики у чорновому варіанті, який залишився у нотаріуса, а потім підписали цей же текст договору позики на нотаріальних бланках. Договір було укладено у трьох примірниках, один примірник у неї, другий - у ОСОБА_7 , третій - у нотаріуса ОСОБА_19 . Нотаріус ОСОБА_19 завірила усі три примірника договору своїм підписом та закріпила печаткою. Потім в журналі реєстраційних нотаріальних дій у сьомій графі вони поставили свої підписи, там де нотаріус ОСОБА_19 поставила «пташки». При підписані договору позики були присутні п`ять осіб, а саме: вона, ОСОБА_7 , нотаріус ОСОБА_19 , її секретар та помічник. У дружній обстановці вони попрощалися та кожен поїхав по своїх справах. Через деяких час, перебуваючи вдома, нею були виявлені технічні помилки у договорі позики, а саме зазначено: дружина Позикодавця надає згоду на укладенні договору позики; чоловік Позичальника надав згоду на укладення договору позики, а повинно бути: дружина Позичальника надає згоду на укладання договору позики; чоловік ОСОБА_22 надає згоду на укладання договору позики. Вона зателефонувала до приватного нотаріуса ОСОБА_19 з приводу виправлення помилки, та отримала відповідь про неможливість внесення виправлень, а помилка не має значення, оскільки не змінює зміст укладеного договору позики. У подальшому, коли закінчився строк повернення боргу, а саме 01.09.2016, вона зателефонувала ОСОБА_7 , який повідомив їй, що ніяких грошей їй не винен, а вона йому винна, та сказав, що нотаріус ОСОБА_19 їй все пояснить. 10.09.2016, у другій половині дня, їй зателефонувала ОСОБА_19 та запитала, чи буде вона вдома, так як їй терміново треба з нею зустрітися, у зв`язку з виявленням у тексті договору позики помилки, яку необхідно виправити. 12.09.2016 до неї додому, а саме у АДРЕСА_1 , приїхала нотаріус ОСОБА_19 , нотаріус ОСОБА_23 , помічник нотаріуса, та повідомили, що виявили неточності у тексті договору позики, які необхідно виправити. Вона вела себе спокійно, виважено, не розуміючи, що трапилося, адже вона повідомляла про виявлені нею рік назад технічні помилки у договорі позики. Нотаріуси запропонували їй підписати підготовлені якісь документи та поставити свій підпис в журналі, на що вона повідомила, що не розуміє юридичних питань, не стала поспішати і підписувати незрозумілі документи, та сказала, що без консультації юриста нічого підписувати не буде. На її відмову нотаріус повідомила, що їй необхідно під`їхати до нотаріальної контори із своїм юристом для вирішення питань. Юрист зателефонував їй та сказав, що знаходиться у м.Харкові та приїхати не зможе, у зв`язку з чим вона і не поїхала до нотаріуса. 13.09.2016 вона звернулася до адвоката, який склав їй цивільний позов про стягнення заборгованості по договору позики з ОСОБА_7 , з яким вона 14.09.2016 звернулася до Лозівського міськрайонного суду, оскільки зрозуміла, що ОСОБА_7 не збирається повертати їй кошти. Пізніше на її адресу від нотаріуса ОСОБА_24 надійшов лист датований 17.09.2016, яким, нотаріус передала заяву ОСОБА_7 про погашення заборгованості за договором позики від 25.11.2015 у сумі 1 млн. 94 тис. гривень та договір позики, який був виправлений ручкою, де її як «Позикодавця» виправлено на «Позичальника», а ОСОБА_7 «Позичальника» - виправлено на «Позикодавця». На бланку виправленого договору позики посилань на дату вчинення цих виправлень не було. Вона подумала, що ці виправлення були вчиненні нотаріусом до підписання договору позики, але це не відповідає дійсності, так як на її примірнику договору позики ніяких виправлень немає. На цей лист вона повідомила нотаріусу ОСОБА_24 , що вона нічого ОСОБА_7 не винна, так як відповідно до вказаного договору позики саме вона є позикодавцем, а ОСОБА_7 - позичальником, надавши копію договору до свого повідомлення на ім`я нотаріуса. Цей лист нотаріус ОСОБА_24 отримала 30.09.2016, але, як з`ясувалося, нотаріус вносила зміни у договір позики спочатку вказавши дату 17 жовтня, потім жовтень було виправлено на вересень, однак у її примірнику договору позики виправлення відсутні. Вона вважає, що договір позики з виправленнями є підробкою. Нотаріус ОСОБА_24 вчинила виконавчий напис про стягнення з неї суми боргу за договором позики та витрати на вчинення нотаріальних дій. За цим виконавчим написом було відкрито виконавче провадження і в ході примусового виконання виконавчого напису було описано та арештовано її майно, а саме сільгосптехніку. Далі цей виконавчий напис судом було визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення суду набрало законної сили, виконавче провадження закрито, а техніка так і залишається під арештом.

Оскільки вона чужим майном шляхом зловживання довірою не заволоділа, при складанні договору позики, діяла як фізична особа, просить суд її виправдати так як в даному випадку відсутній склад злочину, а є цивільно - правові відносини.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою у заволодінні шахрайським шляхом, що виразився у зловживанні довірою, грошовими коштами ОСОБА_7 , її винуватість за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що є приватним підприємцем, займається закупівлею та перевезенням сільгосппродукції. Весною 2015 року до нього звернулася ОСОБА_10 та попросила фінансову допомогу у розмірі 600 тис. гривень для ремонту комбайна та збору ранніх зернових культур. За неї в усній формі поручився ОСОБА_25 , який працює у ОСОБА_10 юристом, і з яким він у дружніх стосунках. ОСОБА_25 запевнив його, що ОСОБА_10 поверне ці гроші після збирання ранніх зернових культур. 15 червня 2015 року він надав ОСОБА_10 перший раз в борг 600 тис. гривень, про що вона написала йому розписку. Ці гроші вона віддала йому через два тижні, після цього він став їй довіряти. Вдруге вона звернулася до нього у серпні та повідомила, що їй необхідні гроші для ремонту техніки та для господарської діяльності. Гроші він їй давав кількома частинами на загальну суму 42 тисячі доларів США. Коли ОСОБА_10 просила у нього гроші і, оскільки він постійно в роз`їздах, то телефонував своїй дружині ОСОБА_8 і остання домовлялася про зустріч із ОСОБА_10 та передавала гроші останній, про що ОСОБА_10 писала розписки. Розписки писалися ОСОБА_10 на одному листі. На одну чи дві суми ОСОБА_10 розписки не дала, пославшись, що напише пізніше, на яку суму він не пам`ятає, бо пройшло багато часу. ОСОБА_10 повинна була розрахуватися або грошима, або продукцією. Коли прийшов час збирати врожай соняшника, вона перестала відповідати на дзвінки, після чого йому стало відомо, що віддавати борг ОСОБА_10 нічим, так як на врожай накладено арешт. Після отримання такої інформації він домовився із ОСОБА_10 укласти договір позики у нотаріуса. Вони зустрілися у нотаріуса в м.Лозова, де уклали договір позики на суму 1 млн. 94 тис. гривень по курсу долара США. Суми у розписках та у договорі позики різняться, оскільки одна сума не була вказана у розписці. Під час укладання договору йому постійно телефонували по робочим питанням і він неуважно прочитав договір позики та пропустив помилку, яку допустив нотаріус, а саме: у визначеннях Позикодавця та Позичальника. Тому, по договору позики він став Позичальником, хоча він давав гроші ОСОБА_10 , він платив нотаріальні витрати, дружина писала заяву, що не заперечує дати в борг, а чоловік ОСОБА_10 писав заяву, що не заперечує узяти у борг. Коли вони уклала договір позики у нотаріуса, ОСОБА_10 попросила його, щоб він повернув їй розписку, щоб ця сума не подвоїлась у разі чого, так як буде договір позики і буде розписка, нібито вона буде винна дві суми. І так як сума одна, то їй необхідно один документ повернути. Він не заперечував, та віддав ОСОБА_10 розписку при підписанні договору позики. Під час укладання договору позики були присутні нотаріус, секретар та помічник нотаріуса, ОСОБА_10 , її чоловік, він та його дружина. У жовтні 2015 року вони у ОСОБА_10 придбавали машину соняшника, а саме один «Камаз», за який він сплатив готівкою 100 тис. гривень, так як ОСОБА_10 потрібні були гроші для розрахунку за орендну плату за землю з людьми. У вересні 2016 року він виявив помилку у договорі позики та повідомив про це нотаріуса, після чого нотаріус із помічником їздили до ОСОБА_10 до дому, щоб виправити помилку. Телефоном ОСОБА_10 не заперечувала виправити помилку. У всіх були примірники договору позики і у всіх примірниках була помилка. ОСОБА_10 повідомила, що приїде до нотаріуса о 16 годині. Він приїхав виправити помилку, а ОСОБА_10 - ні, після чого перестала відповідати на телефонні дзвінки. Пізніше він дізнався, що вона наступного дня звернулася до суду з позовом, нібито він їй винен гроші. Для виправлення помилки у договорі позики було надано два примірника, той, що у нотаріуса та його примірник. Пізніше ОСОБА_10 оскаржувала виправлення помилки, але суд визнав що виправлення законні.

Також доповнив, що ОСОБА_10 по договору позики гроші не повертала, і у 2015-2016 роках, у рахунок погашення боргу, сільгосппродукція йому не передавалася.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що знає ОСОБА_10 з 2014 року і остання з ними співпрацювала, а саме: продавала соняшник ОСОБА_7 . Між ними були взаєморозрахунки, і жодних проблем не виникало. У її чоловіка концепція допомагати фермерам наперед, а саме людям перевіреним, так як іноді вони не встигають засіятися за відсутністю коштів. Взаєморозрахунок проводився зерновими та соняшником. Вона допомагала чоловіку в роботі. ОСОБА_10 звернулася по допомогу, а саме: просила гроші на сільгосптехніку. ОСОБА_7 раніше їй у борг гроші не давав, тому він звернувся до свого знайомого ОСОБА_26 , з яким у нього дружні стосунки, і який працює юристом у фермерського господарстві «Скарбниця», та є чоловіком ОСОБА_27 , та поцікавився, чи знає він її, чи є їй чим віддавати борг. Останній запевнив ОСОБА_7 , що борг їй віддавати є чим. Першу розписку ОСОБА_10 писала на її ім`я, так як ОСОБА_10 телефонувала її чоловіку, а він дав вказівку їй, щоб вона передала ОСОБА_10 гроші, і та написала розписку про отримання, а також поставила «мокру» печатку свого господарства. Давали гроші у дві суми, які були вказані на одному аркуші. ОСОБА_10 віддала цей борг без затримки ячменем та пшеницею, після чого, вона віддала їй розписку. При останньому поверненні боргу зерном ОСОБА_10 попросила ще в борг гроші під соняшник в сумі 184 тис. гривень на розвиток ФГ «Скарбниця». Згодом ще давали гроші другий та третій рази, так як були впевнені, що остання поверне або гроші, або сільгосппродукцію, так як у її господарстві є засіяні землі. Гроші по розпискам ОСОБА_10 передавала вона особисто, брала у чоловіка в кабінеті на роботі, а саме 184 тисячі гривень, 28 тисяч доларів США, 3500 доларів США. По розпискам загальна сума склала - 184 тисячі гривень, 28 тисяч доларів США, 3500 доларів США. Була одна розписка, в якій зазначено три суми, і одна розписка з мокрою печаткою господарства однією сумою, а саме 3500 доларів США, тому також була врахована в договорі позики на загальну суму 42 тисячі доларів США. Коли прийшов час збору соняшника у 2015 році, пішли дощі і ОСОБА_10 перестала брати телефон. У 2015 році, у рахунок погашення боргу, не було жодних відвантажень сільгосппродукції. ОСОБА_7 декілька разів їздив до ОСОБА_10 додому щоб отримати борг, пропонував їй узяти гроші в борг у інших осіб, так як розраховував на свої гроші. ОСОБА_10 готова була узяти гроші в борг під відсотки. У м.Лозова знайшовся чоловік, який готовий був надати ОСОБА_10 гроші у борг, але та на угоду з ним не приїхала. Вони возили її до Москви, так як вона раніше там брала кредити в доларі, оплативши їй білети у два кінці. Однак жодного результату не було. ОСОБА_10 запитувала у ОСОБА_7 чи є у нього знайомі, в кого можна зайняти такі гроші в борг. ОСОБА_7 для цього возив її в м. Дніпропетровськ, де вона хотіла зайняти в одній організації гроші під відсотки, але замість 42 тисяч доларів США просила 100 тисяч доларів США, на що працівники даної організації погодилися за умови, що вона введе їх у засновники ФГ «Скарбниця». Вона погодилася на їх умови, після чого вони приїздили в с.Григорівка для з`ясування спроможності ФГ «Скарбниця» та підписання угоди. Разом з ОСОБА_10 їздили у сільську раду, але остання в подальшому відмовилась від укладення цієї угоди. Так як остання відмовилась від угоди і, відповідно, грошей не отримала, ОСОБА_7 вирішив юридично узаконити боргові зобов`язання. ОСОБА_10 спочатку не погоджувалася, але потім дала згоду за умови, що ОСОБА_7 поверне їй її боргову розписку, щоб сума боргу не подвоїлася. 25.11.2015 у нотаріуса вони склали договір позики, в вході складання були присутні ОСОБА_7 та вона, а також ОСОБА_10 та її чоловік ОСОБА_21 . Вона писала у нотаріуса заяву, що дає дозвіл чоловіку дати в борг гроші ОСОБА_10 , а чоловік ОСОБА_10 заяву, що дає дозвіл своїй дружині брати у ОСОБА_7 в борг гроші. Договір укладено без процентів до 01 вересня 2016 року. Усі нотаріальні витрати сплачував її чоловік ОСОБА_7 , а саме 10 тисяч грн. - тобто 1% від суми позики. Текст договору позики складала секретар і в голос не зачитували. Вся сума, відповідно до договору позики, була передана ОСОБА_10 станом на вересень 2015. Як в подальшому пояснювала секретар, вона помилилася в сторонах договору, а саме переплутала «Позикодавця» з «Позичальником», т.я. автоматично внесла дані і допустила технічну помилку. Коли укладали договір позики в кабінеті нотаріуса, ОСОБА_10 попрохала повернути її боргову розписку, що вони і зробили. А ні вона, а ні її чоловік, не помітили помилки секретаря у договорі позики, так як вважали що нотаріус не може помилитися. Усе стало відомо на початку вересня 2016, коли вони дістали договір позики та помітили помилку, після чого звернулися до нотаріуса для її виправлення. В подальшому нотаріус зі своїм помічником поїхали до ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_28 і сказала йому, щоб він приїхав до нотаріуса о 16 годині, так як це в його інтересах, але сама до нотаріуса не приїхала. Наступного дня, після приїзду нотаріуса до ОСОБА_10 , остання подала позов до суду про стягнення з ОСОБА_7 грошей на підставі договору позики. Вони були вимушені звернутися до поліції, і під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_10 була виявлена та вилучена розписка про боргові зобов`язання останньої перед ОСОБА_7 . Вони зі свого боку прийняли усі заходи, щоб ОСОБА_10 повернула борг, також пропонували розстрочити борг, але вона відмовилась. Доповнила, що після першого повернення грошей ОСОБА_10 , вони почали довіряти їй, т.я. переконалися, що остання займається вирощуванням сільгосппродукції і в оренді у неї знаходиться велика кількість засіяної землі. Про те, що врожай соняшника було закладено, вони дізналися пізніше. У 2015 році, коли вона брала гроші у них, врожай соняшника вже було закладено, і люди приїздили з охороною та збирали врожай, який знаходився у них як заставне майно. Тобто, на момент, коли вони дали їй гроші, у неї вже були борги, а врожай знаходився у заставі. Передача грошей за розписками та договір позики, це один правочин. Коли було укладено договір позики, ОСОБА_10 неодноразово після підписання договору позики казала її чоловіку про повернення боргової розписки, що вони і зробили у приміщенні нотаріальної контори. Крім того доповнила, що 9.06.2017 звернулась до Барвінківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_10 про стягнення суми боргу за договором позики від 25.11.2015, який за її заявою був залишений без розгляду.

Свідок ОСОБА_19 , яка була допитана у судовому засіданні, показала, що працює приватним нотаріусом у м.Лозова. З ОСОБА_10 та потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 знайома, але будь яких дружніх стосунків між ними не має. Точного часу не пам`ятає, в 2015 році вчиняла договір позики, це відбувалось в нотаріальній конторі. До неї прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і повідомили, що їм необхідно скласти договір позики. Вона роз`яснила їм закон з цього приводу, відповідальність за невиконання, після чого склали договір. За умовами договору ОСОБА_7 дав гроші в борг ОСОБА_10 , а саме мільйон з чимось гривень, при цьому були присутні дружина ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_10 . Договір позики обов`язково укладається зі згоди подружжя. Спочатку вони надали документи, після чого вона вислухала бажання що до умов правочину. Подружжя дають згоду кожному із свого подружжя на укладення цього договору, і це відображається у відповідній письмовій заяві, яку подружжя читають та підписують. Тест договору готувала секретар по шаблону, за відсутності сторін. Потім запросили сторони, які ознайомилися з текстом договору. Спочатку сторонам даються зразки, тобто чорновий варіант, а після того як його усі прочитали і погодили, роздруковують на бланку, який також читають та підписують. Ніхто з присутніх помилку не помітив. Договір робили у той же день, протягом 40 хвилин. При складанні договору позики формується витяг відносно заборгованості у того, хто дає гроші. Дана процедура передбачена нотаріальним порядком. На той час ОСОБА_7 нікому не був винен, і вони мали право складати договір. Коли роздали примірники договору, сторони ознайомилися з текстом договору і жодних питань із визначених умов в договорі не виникло. У 2016 році до неї звернувся ОСОБА_7 та повідомив, що у договорі позики є помилка, після чого перевіривши примірник, вона зрозуміла, що дійсно є технічна помилка. На другий день о 09 годині ранку вона зі своїм секретарем поїхала до ОСОБА_10 , щоб вирішити питання технічної помилки. Коли вони приїхали до ОСОБА_10 та пояснили причину візиту, остання погодилася з зазначеною помилкою в договорі позики після чого зателефонувала ОСОБА_7 та домовилась з останнім про зустріч о 15 годині 30 хвилин в нотаріальній конторі, повідомивши, що у неї нема примірника договору, але є у адвоката, з яким вона приїде. У зазначений час ОСОБА_10 не приїхала, та у останньої був вимкнений телефон. Більше ОСОБА_10 на зв`язок не виходила. Технічна помилка була в усіх складених примірниках договору позики, а саме у верхній частині договору де зазначено «Позичальник» - ОСОБА_7 , «Позикодавець» - ОСОБА_10 , а в іншій частині вказаного договору сторони визначені правильно, а також правильно внесені відомості до реєстру. Наступного дня, вона направила сторонам договору повідомлення, що буде виправляти допущену технічну помилку, але ОСОБА_10 до нотаріальної контори не з`явилась. У зазначений в повідомленні день та час вона сама виправила помилку у своєму примірнику та у примірнику ОСОБА_7 , після чого поставила печатку. ОСОБА_10 для виправлення помилки до нотаріальної контори не з`явилась, і будь яких змін в її примірник, відповідно, не вносилось.

Також доповнила, що не бачила щоб саме в нотаріальній конторі ОСОБА_7 гроші відповідно до договору позики передавав ОСОБА_10 , але дана розмова була в її присутності, що саме ОСОБА_7 дає гроші, а ОСОБА_10 - бере ці гроші. Інших умов, які не прописані у договорі, сторони не обговорювали, але вона чула розмову про повернення розписки від ОСОБА_7 саме ОСОБА_10 . Нотаріальні витрати за укладання договору позики сплачував саме ОСОБА_7 в сумі приблизно 10 тисяч гривень.

Доповнивши свої покази, свідок показала, що коли ОСОБА_7 звернувся до неї з приводу помилки, вона підняла справу з архіву і, виходячи з документів, які знаходяться в нотаріальній справі, зрозуміла, що була допущена технічна помилка, так як це вбачалось з наданих згод подружжя сторін, Витягу з реєстру, де ОСОБА_7 перевірявся як позичальник. Як би ОСОБА_10 була позичальником, то витяг складався би відносно неї. Також зазначила, що згоди подружжя, що саме ОСОБА_8 дозволяє своєму чоловікові дати в борг гроші ОСОБА_10 , а чоловік ОСОБА_10 дає дозвіл своїй дружині брати у ОСОБА_7 в борг гроші, є підтвердженням технічної помилки. По нотаріальним діям усе було зроблено вірно і при перевірці цих дій органами юстиції це підтверджено. Помилка була виправлена у договорі після того, як ОСОБА_10 отримала повідомлення, у якому надавався строк у три дні. Проводячи перевірку щодо помилки, вона як нотаріус перевірила Державний реєстр обтяжень рухомого майна, відповідно до якого на момент складання вищевказаного договору позики у ОСОБА_10 була велика кількість обтяжень з забороною відчуження на техніку та майбутні вражаю пшениці та соняшнику, тобто в 2015 та 2016 роках вона не могла укласти договір позики як сторона «Позикодавець». Даний договір було укладено між фізичними особами. З приводу допущеної помилки пояснила, що була проведена службова перевірка, хто допустив саме помилку вона сказати не може. Текст договору набирала та роздрукувала секретар, а вона не додивилася, це є людський фактор.

Свідок ОСОБА_29 , яка була допитана у судовому засіданні, показала, що працює секретарем у приватного нотаріуса ОСОБА_19 . З ОСОБА_10 знайома, так як вона оформляла з ОСОБА_7 договір позики, та виступала як позичальник, а ОСОБА_7 знайомий як учасник договору позики та був стороною - позикодавцем. У листопаді 2015 до нотаріуса звернулися ОСОБА_7 з дружиною та ОСОБА_10 з чоловіком з приводу оформлення договору позики. В кабінеті ОСОБА_19 вона записала умови даного договору, взяла їхні документи, а саме: паспорти, коди, свідоцтва про шлюб, та почала набирати текст договору. Після складання тексту договору віднесла його ОСОБА_19 , яка його прочитала, а після схвалення роздрукувала ще два примірники договору для ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , та покликала їх до кабінету. Роздала примірники договору сторонам, щоб ті його прочитали, а дружина ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_10 ще прочитали та підписали заяви, згідно яких останні дають згоду, а саме - ОСОБА_8 дозволяє своєму чоловікові дати в борг гроші ОСОБА_10 , а чоловік ОСОБА_10 дає дозвіл своїй дружині брати у ОСОБА_7 в борг гроші. Після того як усі ознайомилися з документами, а подружжя сторін підписали заяви, вона роздрукувала даний договір на нотаріальному бланку в трьох примірниках, після чого сторони підписали і їх.

За виконання нотаріальної дії держмито було сплачено ОСОБА_7 . У вересні 2016 до них в нотаріальну контору прийшов ОСОБА_7 та повідомив ОСОБА_19 , що в договорі позики є технічна помилка. Коли підняли архівну справу, то дійсно була виявлена помилка, так як з самого договору та документів вбачається, що «Позикодавець» є ОСОБА_7 , а «Позичальник» - саме ОСОБА_10 . При набранні тексту договору вона допустила технічну помилку, а саме вона написала в графі «Позикодавець» - ОСОБА_10 , а там де «Позичальник» - ОСОБА_7 . Але в подальшому, коли переглядали всю архівну справу, всі інші документи підтверджували технічну помилку, а саме, особа, яка по договору виступає як «Позикодавець», перевіряється по податковому реєстру, чи не має у неї рухомої заборони. Вони перевірили саме ОСОБА_7 , і у останнього ніякого арешту на майно, або інших обтяжуючих проблем, не було. Також, в справі були заяви подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а саме що ОСОБА_8 дозволяє своєму чоловікові дати в борг гроші ОСОБА_10 , а чоловік ОСОБА_10 дав дозвіл своїй дружині взяти у ОСОБА_7 в борг гроші. Після звернення ОСОБА_7 до них з приводу технічної помилки, ОСОБА_19 зателефонувала ОСОБА_10 та домовились про зустріч. Наступного дня вона, ОСОБА_19 та ОСОБА_30 поїхали до ОСОБА_10 . Після розмови з останньою, яка погодилась, що це саме технічна помилка, домовилися зустрітися в нотаріальній конторі для виправлення помилки з ОСОБА_10 , її адвокатом та ОСОБА_7 . У визначений час ОСОБА_10 не приїхала та вимкнула телефон. Вони узяли заяву від ОСОБА_7 , у якій він просить внести зміни до договору позики, так як допущена технічна помилка, а вони, в свою чергу, вручили йому повідомлення, де зазначено, що він зі своїм примірником договору повинен з`явитися до нотаріуса для виправлення технічної помилки. ОСОБА_10 направили аналогічне повідомлення, щоб вона зі своїм примірником договору з`явилася до нотаріальної контори. Однак з визначений час ОСОБА_10 не приїхала до нотаріальної контори, та не зателефонувала. ОСОБА_19 внесла виправлення у договір позики, так як права ОСОБА_7 були порушені.

В іншій частині покази свідка ОСОБА_29 аналогічні показам свідка ОСОБА_19 .

Щодо розписки показала, що при підписанні договору позики особисто була присутня, коли ОСОБА_10 сказала, що не підпише вказаний договір, доки ОСОБА_7 не віддасть їй розписку, яку останній передав їй.

Свідок ОСОБА_30 , яка була допитана у судовому засіданні, і яка відповідно до показів працює секретарем - діловодом нотаріальної контори, надала аналогічні покази які були надані в судовому засіданні свідками ОСОБА_19 та ОСОБА_29 .

Свідок ОСОБА_31 , який був допитаний у судовому засіданні, показав, що з ОСОБА_10 особисто знайомий, і спочатку був у доброзичливих відносинах, доки вона не позичила у нього кошти, а саме: в червні 2015 ОСОБА_10 позичила у нього 39 тисяч гривень, про що написала розписку. Він є інвалідом 2 групи. Вона до нього звернулася, так як вони знайомі, він раніше був директором ринка, а його син підприємець. ОСОБА_10 у 2015 році спочатку взяла у нього 10 тисяч гривень, після чого повернула. Потім взяла 20 тисяч гривен, які також повернула. Після чого позичила 39 тисяч гривень, однак ці гроші не повернула. Він їздив до ОСОБА_10 , яка обіцяла повернути гроші протягом двох місяців. В подальшому ОСОБА_10 повідомила, що є англійська фірма, яка дасть їй 100 тисяч доларів, але щоб їх отримати, їй необхідно сплатити сім тисяч доларів, та попрохала у нього три тисячі доларів, які необхідно сплатити в банк для отримання цих грошей. 27.05.2015 він позичив ОСОБА_10 три тисячі доларів, а вона зі свого боку зобов`язалася повернути гроші наступного дня, про що написала розписку. ОСОБА_10 гроші йому не повернула, тому він через рік звернувся до суду. Було винесено рішення, згідно якого ОСОБА_10 винна йому 100 тисяч гривень, і на теперішній час ці гроші повернуті виконавчою службою шляхом примусового стягнення.

В судовому засідання ОСОБА_10 підтвердила покази свідка ОСОБА_32 пояснивши, що дійсно два рази брала в борг гроші, але все повернула. В третій раз гроші, взявши в борг, повернути не змогла у зв`язку з фінансовими проблемами, через що виконавча служба описала техніку, але після продажу зерна борг повернули.

Свідок ОСОБА_13 , який був допитаний у судовому засіданні, показав, що він заздалегідь домовився з ОСОБА_33 відносно обміну коштів в сумі 28 тис. доларів США на гривні, так як збирався купувати автомобіль. З ним він зустрівся у 2015 році, місяць липень чи серпень, точно не пам`ятає. Зустрілись з ОСОБА_33 та сіли в машину чорного кольору. В машині були присутні 4 особи, а саме: він, ОСОБА_15 , його дружина та раніше незнайома йому жінка, як йому в подальшому стало відомо, то була ОСОБА_10 . Чмихало ОСОБА_34 передав йому 28 тис. доларів США, а він йому віддав 720-730 тис. гривень, точно не пам`ятає. Після чого ОСОБА_15 передав ці гроші в гривні ОСОБА_10 , а остання написала розписку, зміст якої він не бачив, але з розмови зрозумів, що вона позичає саме в нього ці кошти. Більше нікого з присутніх при їх розмові та передачі грошових коштів не було.

Свідок ОСОБА_35 , який був допитаний у судовому засіданні, показав, що з ОСОБА_10 знайомий, і спочатку був у добрих відносинах. У 2015 році ОСОБА_10 попрохала у нього в борг 4700 доларів, пояснивши, що через 1-2 місяці вона отримає кредит у Москві, і щоб отримати кредит у 100 тисяч доларів США, їй необхідно п`ять з половиною тисяч доларів. На вказану суму написала розписку та пообіцяла повернути гроші в строк. У нього особистих грошей не було, і він поїхав у м.Харків, де позичив та в подальшому передав ОСОБА_10 п`ять з половиною тисяч доларів, а вона, відповідно, написала розписку на загальну суму 10.200.00 доларів США. Восени 2015 вона не розрахувалася з ним ні з отриманого кредиту, ні з продажу соняшника. У березні чи квітні 2016 через Мегабанк він отримав 3600 доларів США в гривні. У грудні 2016 ОСОБА_10 зустріла його та повідомила, що є компанія «Юнітек», і вона готова оплатити йому її борг, який складається з 6 тисяч 600 доларів США. У березні 2017 він поїхав в «Юнітек» до чоловіка на прізвище ОСОБА_36 , який запропонував йому віддати розписку, а він в свою чергу віддасть йому 2500 доларів США зараз, а залишок 4100 - по закінченню. Вони віддали йому 2500 доларів США, а він передав розписку ОСОБА_37 . У цьому році він намагався отримати залишок боргу у ОСОБА_38 , але останній сказав що не знає його, та вимагав у нього повернення 2500 доларів США. У зв`язку з виниклими проблемами, він звернувся до ОСОБА_10 з вимогою повернення залишку боргу, але остання лише обіцяла. Йому стало відомо, що у ОСОБА_10 засіяно 50 гектарів соняшника, та коли він пригнав машину, щоб остання розрахувалася соняшником, то отримав відмову. Залишок боргу ОСОБА_10 перед ним складає 4100 доларів США, який до теперішнього часу він отримати не може.

Свідок ОСОБА_18 , який був допитаний у судовому засіданні, показав, що з ОСОБА_10 знайомий, із ОСОБА_7 перебуває в дружніх стосунках. Є фізичною особою підприємцем. У листопаді 2015 до нього в офіс приїхав ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Ініціатором зустрічі був ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 розповів, що у них виникли проблеми, а саме ОСОБА_7 дав гроші в борг ОСОБА_10 , яка не має можливості повернути борг, і якщо у нього є можливість, вона бажає позичити 100 тисяч доларів США. В подальшому ця сума зменшилася до 80 тисяч доларів США, із яких ОСОБА_10 потрібно 42 тисячі доларів США, щоб віддати борг ОСОБА_7 , а 40 тисяч доларів США необхідні на розвиток фермерського господарства. При зустрічі були присутні він, ОСОБА_17 , який є бізнес-партнером, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Вони вирішили проконсультуватися з нотаріусом з приводу надання ОСОБА_10 вказаних грошей. До нотаріуса вони їздили разом із ОСОБА_10 , але після консультації вона різко встала та пішла. Декілька разів ОСОБА_10 пропонувала їм до неї приїхати. Він особисто приїжджав до неї у фермерське господарство, де вона показувала їм своє господарство та тракторну бригаду. Він та ОСОБА_17 мали намір дати ОСОБА_10 гроші під відсотки. ОСОБА_10 сама розповідала при зустрічі про свої борги перед ОСОБА_7 , але його та ОСОБА_17 не цікавили її борги, їх цікавили гарантії того, що гроші вона їм поверне. В останній раз він їхав до ОСОБА_10 на перемовини із своїм водієм, і весь час телефон вона брала, а тоді - перестала відповідати, після чого вони припинили спілкування.

Свідок ОСОБА_17 , допитаний у судовому засіданні, надав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_18 .

З приводу показів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , наданих в судовому засіданні, ОСОБА_10 підтвердила, що дійсно приїжджала до м.Дніпро разом з ОСОБА_7 на перемовини з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 з приводу отримання грошей у борг у останніх. Вони всі разом їздили до нотаріуса на консультацію, після чого її закрили в офісі та вимагали підписати документи на входження їх як засновників до ФГ «Скарбниця». З даного приводу вона до правоохоронних органів не зверталася.

На твердження ОСОБА_10 про утримання її в офісі з метою підписання на входження їх як засновників до ФГ «Скарбниця» ОСОБА_17 показав, що дані покази надумані, і саме ОСОБА_10 приїхала до них за отриманням грошей і жодних перешкод їй не чинили.

Свідок ОСОБА_39 , який був допитаний у судовому засіданні, показав, що є чоловіком доньки ОСОБА_7 . Працює у останнього, тому з ОСОБА_10 знайомий. Йому відомо, що в 2015 році ОСОБА_10 неодноразово позичала гроші у ОСОБА_7 . Він особисто один раз привозив гроші ОСОБА_10 на стоянку до супермаркета «Фуршет» у м. Лозова у кількості 28 тисяч доларів США. По приїзду він передав ОСОБА_7 , який знаходився в автомобілі, вказану суму. Після чого останній, у невідомої йому особи, що перебувала в автомобілі, поміняв долари США на гривні, які ОСОБА_7 передав ОСОБА_10 . При передачі грошей ОСОБА_10 були присутні крім нього та ОСОБА_7 , його дружина ОСОБА_8 . Вказані гроші позичалися під врожай. При розмові ОСОБА_7 нагадував ОСОБА_10 про борги, і що їх потрібно повертати, але вона шукала причини, щоб не віддавати. Також він особисто за розпорядженням ОСОБА_7 передав ОСОБА_10 180 тисяч гривень в кабінеті офісу. Відносно відвантаження сільгосппродукції з господарства ОСОБА_10 в 2015 - 2016 роках, достовірно не пам`ятає, але якась продукція відвантажувалась.

Свідок ОСОБА_40 , яка була допитана у судовому засіданні, показала, що ОСОБА_10 працює головою ФГ «Скарбниця». В 2015 році вона передала в її господарство в оренду свої земельні паї за усною домовленістю, а ОСОБА_10 пообіцяла сплачувати орендну плату. Коли прийшов час розрахуватися з ними, остання постійно запевняла, що розрахується, однак так і не сплатила їй орендну плату. Коли вона пішла до ОСОБА_10 відмовлятися від оренди та забрати свій паї, то ОСОБА_10 повідомила їй, що є письмові договори оренди на дані паї і вона не може відмовитися від оренди. Коли почали розбиратися, то було з`ясовано, що підписи в договорах підроблені.

Свідок ОСОБА_41 , яка була допитана у судовому засіданні, показала, що в 2014 - 2016 роках працювала у ФГ «Скарбниця» на посаді бухгалтера. В 2015 господарство відвантажувало сільгосппродукцію, а саме пшеницю, ячмінь, соняшник. Кількість не пам`ятає. На користь ОСОБА_7 відвантажувалась сільгосппродукція з липня по жовтень 2015. Відвантаження відбувалося на підставі усних домовленостей, подорожні листи не виписувалися і будь яких документів не оформлювали. Адреса відвантаження їй не відома, так як відвантаження ніякими документами не оформлялося. Зі слів ОСОБА_10 сільгосппродукцію відвантажували ОСОБА_7 , але що саме і в якій кількості - їй не відомо.

З показаннями допитаних осіб узгоджуються дані, відображені в письмових та речових доказах.

З заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення зареєстрованого 19.10.2016 № 9750 вбачається, що ОСОБА_7 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 за ч.3 ст.190 КК України (т.1 а.с.220-222).

З копії витягу зі справи № 02-10 Том №2 Інші договори (засновницькі договори, установчі акти договори відчуження рухомого майна оренди, позики, управління майном тощо) 28 серпня 2015р. - 28 грудня 2015 року приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 вбачається, що саме в Договір позики від 25 листопада 2015 року нотаріусом ОСОБА_19 були внесені наступні виправлення:

З копії Договору позики від 25 листопада 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1838, посвідченого ОСОБА_19 , приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, (бланк, який у справі нотаріуса, та знаходиться у ОСОБА_7 ): «Ми, що підписалися нижче: ОСОБА_10 …, надалі «Позикодавець» закреслено, написано ручкою «Позичальник» з однієї сторони та ОСОБА_7 …, надалі «Позичальник» закреслено, написано ручкою «Позикодавець» з другої сторони, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій,попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства,що регулюють укладений нами правочин (зокрема, з вимогами недійсності правочину), уклали цей договір про таке…» далі по тексту ідентично того, що на бланку Договору позики ОСОБА_7 .

Після пункту 10 договору «Зміст ст.ст. 1046-1053 Цивільного кодексу України нам, сторонам, нотаріусом роз`яснено.», перед «Підписи сторін» рукою написано: «Закреслене: «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» - вірити; Закреслене: «Позичальник» - не читати, виправленому «Позикодавець» - вірити. 17 вересня 2016. Затверджено підписом нотаріус ОСОБА_19 , та гербовою печаткою: «Приватний нотаріус Лозівський міський нотаріальний округ Харківської області ОСОБА_19 ».

Навпроти речення: «Договір підписано сторонами у моїй присутності.» рукою написано: «Закреслене «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» - вірити; виправленому : «Позикодавець» - вірити, закреслене «Позичальник» - не читати.17 вересня 2016. Затверджено підписом нотаріус ОСОБА_19 , та гербовою печаткою: «Приватний нотаріус Лозівський міський нотаріальний округ Харківської області ОСОБА_19 » (т.1 а.с.228).

З копії заяви ОСОБА_8 до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 «Про згоду на позику» від 25 листопада 2015 року вбачається, що вона дає згоду своєму чоловікові ОСОБА_7 , на передачу грошової суми у розмірі 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, що еквівалентна 42000,00 (сорок дві тисячі) доларів США, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя у позику громадянці ОСОБА_10 (т.1 а.с.229).

З копії заяви ОСОБА_20 до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 «Про згоду на позику» від 25 листопада 2015 року, вбачається, що йому відомо про укладання його дружиною ОСОБА_10 договору позики, за яким вона від громадянина ОСОБА_7 отримує у позику грошові кошти в розмірі 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, що еквівалентна 42000,00 (сорок дві тисячі) доларів США, та зобов`язується повернути таку ж суму грошей до першого вересня дві тисячі шістнадцятого року. Дає згоду на укладання його дружиною вищевказаного договору позики визнаючи усі без винятку умови договору та строки повернення грошових коштів на свій розсуд (т.1 а.с.230).

З копії Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави,номер витягу 48405013, виданий 25.11.2015 вбачається, що у ОСОБА_7 за вказаними параметрами запиту в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня (т.1 а.с.231).

З копії Витягу зі справи № 02-33 Том №2 Реєстр №2 для реєстрації нотаріальних дій Приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 вбачається запис у графах під номером 2,3,4,5,6,7 - дата вчинення; ПІБ, місце проживання, ідентифікаційний номер фізичної особи,… для яких вчиняється нотаріальна дія (їх представників); документи за якими встановлено особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії; Зміст нотаріальної дії, місце вчинення нотаріальної дії, номер спеціального бланка нотаріального документа, на якому викладено зміст вчиненої нотаріальної дії..; сума сплаченого державного мита або сума за вчиненні нотаріальні дії…; підпис. Засвідчено справжність підпису на заяві до нотаріальної контори про дозвіл своєму чоловікові ОСОБА_7 підписати договорі позики з ОСОБА_10 , яка є позичальником. Засвідчено справжність підпису на заяві до нотаріальної контори про дозвіл своїй дружині ОСОБА_10 підписати договір позики із ОСОБА_7 , який є позикодавець. Договір позики НАС 377622, НАС 377623, де позикодавець - ОСОБА_7 передає позичальнику ОСОБА_10 гроші в сумі 1094000,00 грн. (т.1 а.с.241-242).

З копії повідомлення ОСОБА_7 до Приватного нотаріуса Лозівського міського округу ОСОБА_19 від 12.09.2016, зареєстрованого 13.09.2016 індекс 01-16, вх.525, вбачається, що 25 листопада 2015 при посвідченні договору позики зареєстрованого за номером 1838 приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 була допущена помилка у тексті: при визначені сторін у договорі зазначено, що ОСОБА_10 «Позикодавець», тоді як повинна була бути «Позичальник», а ОСОБА_7 - «Позичальник», а повинно бути зазначено «Позикодавець». Просить виправити допущену у договорі помилку, а саме виправити найменування сторін зазначених у абаці 1 та 2 договору позики від 25.11.2015р. № 1838. Виправити у абзаці 1 договору позики від 25.11.2015 №1838, найменування сторони договору ОСОБА_10 , з «Позикодавець» на «Позичальник». Виправити у абзаці 2 договору позики від 25.11.2015 №1838, найменування сторони договору ОСОБА_7 з «Позичальник» на «Позикодавець» (т.1 а.с.243).

З копій повідомлення приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 від 13.09.2016 вих. № 357/01-16, вих. № 358/01-16, на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вбачається, що при посвідченні договору позики від 25 листопада 2015 за реєстром № 1838 була допущена технічна помилка, а саме при визначені сторони у договорі зазначено: ОСОБА_10 , анкетні дані, надалі «Позикодавець», при цьому зроблена технічна помилка, так як повинно бути зазначено «Позичальник», а також зазначено, що ОСОБА_7 , анкетні дані, надалі «Позичальник», при цьому допущена технічна помилка, так як повинно бути зазначено «Позикодавець», і приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 запрошує сторони з`явитися в триденний термін для виправлення технічної помилки в тексті (т.1 а.с.244 - 245).

З копії фіскального чеку від 13.09.2016 номер 692 Харківська дирекція УДППЗ «Укрпоша» вбачається, що ОСОБА_19 було направлено рекомендований лист на ім`я ОСОБА_10 з повідомленням про запрошення до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області для виправлення технічної помилки в тексті договору позики від 25 листопада 2015 року (т.1 а.с. 246).

З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від відправника ОСОБА_19 вбачається, що ОСОБА_10 15.09.2016 отримала поштове відправлення з повідомленням про запрошення до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області для виправлення технічної помилки в тексті договору позики від 25 листопада 2015 року (т.1 а.с. 247-248).

З копії позовної заяви ОСОБА_10 від 13 вересня 2016 року вбачається, що остання подала до Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на її користь боргу за невиконання зобов`язань, відповідно до договору позики від 25 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_10 надалі «Позикодавець» та ОСОБА_7 надалі «Позичальник», в сумі 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень, штраф у розмірі 100 відсотків від суми позики - 1094000,00 гривень (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень, та судові витрати 6890 гривень. Серед додатків копія договору позики від 25.11.2015 без виправлень (т.2 а.с. 1).

З копії договору позики від 25 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , яку ОСОБА_10 надала разом з позивною заявою до Лозівського міськрайонного суду Харківської області вбачається, що у вказаному договорі відсутні будь які виправлення, які були внесені в примірники нотаріуса ОСОБА_19 та ОСОБА_7 (т.2 а.с.3).

З копії ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року вбачається, що було відкрито провадження у справі № 629/3587/16-ц за позовною заявою ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики (т.2 а.с. 8).

З копії зустрічного позову ОСОБА_7 від 31 жовтня 2016 року вбачається, що останній звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 629/ 3587/16-ц з позовом до ОСОБА_10 , 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_24 , приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 , посилаючись на укладений між сторонами договір позики від 25.11.2015 року реєстровий номер 1838, посвідчений ОСОБА_19 приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, за яким він як Позикодавець передав гроші в сумі 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, що еквівалентна 42000,00 (сорок дві тисячі) доларів США, а ОСОБА_10 як Позичальник зобов`язалася повернути таку ж, суму грошових коштів (суму позики), еквівалентну 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, готівкою у строк до 01 вересня 2016 року, а у разі не повернення суми позики у визначений строк, Позичальник зобов`язалася виплатити Позикодавцеві штраф у розмірі 100 відсотків від суми позики. Просить відмовити ОСОБА_10 у задоволенні позову, та стягнути з ОСОБА_10 на його користь штраф за Договором позики від 25.11.2015 за реєстровим номером 1838 у розмірі 100 відсотків від суми позики, що становить 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, моральну шкоду у розмірі 30000,00 гривень та судові витрати (т.2 а.с. 9-12).

З протоколу обшуку та додатку у виді диску з відеозаписом проведення обшуку від 14 лютого 2017 року вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області в період з 07 год. 38 хв. до 10 год. 39 хв. було проведено обшук в житловому будинку та на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_10 . В ході обшуку серед перелічених у протоколі обшуку речей та документів було виявлено та вилучено оригінал розписки ОСОБА_10 про отримання грошових коштів від ОСОБА_7 . Документи, які було вилучено, було повністю зачитано під відеозапис. Від ОСОБА_10 надійшли зауваження, остання зазначила, що вилучена в неї розписка в оригіналі підтверджує повернення боргу ОСОБА_7 , який, в свою чергу, повернув їй її при отриманні грошових коштів (т.2 а.с.47-55).

З постанови про визнання речовими доказами від 15.02.2017 вбачається, що було визнано речовими доказами оригінали та копії документів, які були вилучені у ОСОБА_10 в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 (т.2 а.с.56-67).

З протоколу огляду предмету з додатками трьох дисків з аудіо - записами розмов між ОСОБА_10 та ОСОБА_26 від 29 квітня 2017 року вбачається, що предметом огляду є DVD- R-диск, об`ємом 4,7 GB на якому маються наступні написи: «Розсекречено» слово ТАЄМНО закреслено, акт №86/ 732 від 25.04.2017 підпис, Лозівський ВП ,№1Т від 16.01.2017». Встановлено, що на даному диску містяться аудіо-записи розмов, серед яких аудіо - запис розмови, яка відбулася 14.02.2017 (час 7:47 год., 7:58 год.; 9:23 год.; 18:04 год.) та 15.02.2017 (о 08:06 год.), за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно мобільних телефонів № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , якими користується ОСОБА_10 (далі-З). Розмова з абонентом № НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_42 (далі- ОСОБА_43 ) (т.2 а.с.75-81).

В судовому засіданні було відтворено аудіо - запис телефонних розмов абонента ОСОБА_10 із ОСОБА_26 , з якого вбачається, що ОСОБА_10 повідомила ОСОБА_26 про те, що приїхала бригада зі слідчим ОСОБА_44 , яка проводить у неї обшук, шукають оригінал розписки про отримання ОСОБА_10 від ОСОБА_7 грошових коштів, розписка у неї в хаті. ОСОБА_26 радить її заховати, повідомляє ОСОБА_10 ,що не приїде, радить повідомити, що наявність розписки підтверджує факт відсутності боргу перед ОСОБА_7 . ОСОБА_10 повідомляє ОСОБА_26 , що розписку вилучили разом із папкою по судовим справам. В ході розмови ОСОБА_26 запитав у ОСОБА_10 чого вона її не спалила та порадив ОСОБА_10 , коли її викличуть та запитають щодо розписки, казати, що брала гроші, є розписка, а коли запитають, чи віддала гроші, казати, що звичайно, віддала гроші, а ОСОБА_7 віддав їй розписку. ОСОБА_26 зазначає, що розписка це ні цінний документ, цінний документ це договір позики, який у нього.

Зі змісту постанови про визнання речових доказів від 29 квітня 2017 вбачається, що 25.04.2017 прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області були розсекречені та приєднані до матеріалів кримінального провадження оптичні DVD- R-диски, а саме : 1) DVD- R-диск, об`ємом 4,7 GB на якому маються наступні написи: «Розсекречено» слово ТАЄМНО закреслено, акт 86/732 від 25.04.2017, підпис Лозівський ВП, № 237т від 16.12.2016; 2) DVD- R-диск, об`ємом 4,7 GB на якому маються наступні написи: «Розсекречено» слово ТАЄМНО закреслено, акт 86/732 від 25.04.2017, підпис Лозівський ВП, № 238т від 16.12.2016; 3) DVD- R-диск, об`ємом 4,7 GB на якому маються наступні написи: «Розсекречено» слово ТАЄМНО закреслено, акт №86/732 від 25.04.2017, підпис, Лозівський ВП ,№1Т від 16.01.2017. На вказаних оптичних дисках маються аудіо-записи розмов, за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно мобільних телефонів № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , якими користується ОСОБА_10 (т.2 а.с.81-82).

З висновку експертів за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи від 21.04.2017 № 4599/4600/17-32 Київського НДІСЕ, вбачається, що підписи від імені ОСОБА_10 , які містяться у рядках «30.07.2015 ОСОБА_10 », «28.08.2015», «07.09.2015» у розписці, яка починається і закінчується відповідно словами : «Расписка Я, ОСОБА_45 …» , «…07.09.2015 Взяла под реализацию подсолнечника 3500 $ (Три тысячи пятьсот долларов США) 07.09.2015» виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Рукописні записи розписки, яка починається та закінчується відповідно словами: «Расписка Я, ОСОБА_45 …», «…07.09.2015 Взяла под реализацию подсолнечника 3500 $ (Три тысячи пятьсот долларов США) 07.09.2015», виконані ОСОБА_10 .

Підписи від імені ОСОБА_10 , які містяться у рядках «30.07.2015 ОСОБА_10 », «28.08.2015», «07.09.2015» у розписці, яка починається і закінчується відповідно словами: «Расписка Я, ОСОБА_45 …», «…07.09.2015 Взяла под реализацию подсолнечника 3500 $ (Три тысячи пятьсот долларов США) 07.09.2015», виконані ОСОБА_10 (т.2 а.с.85-89).

З протоколу прослуховування аудіо запису судового засідання з додатком у вигляді диску з аудіо - записом судових засідань за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , ОСОБА_24 та ОСОБА_19 від 15.03.2018, яке здійснювалося начальником відділення СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області у приміщенні кабінету №20 СВ Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області з дотриманням вимог ст.ст. 104, 223, 237 КПК України, який провів прослуховування аудіо записів, що містяться на CD- R диску, який було надано ОСОБА_8 для проведення слідчих дій до матеріалів кримінального провадження. На вказаному диску виявлено папку, яка називається: «№ 629 1299 17» 18.07.2017, загальний розмір диску 613 МБ. В даній системній папці мається 16 аудіо файлів. Під час проведення вказаної слідчої дії було прослухано всі 16 аудіо файлів та інформація, яка цікавить слідство, а саме судове засідання Лозівського міскрайонного суду, в ході якого ОСОБА_10 , як позивач підтвердила, що саме вона позичала гроші ОСОБА_8 в сумі 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, що еквівалентна 42000,00 (сорок дві тисячі) доларів США, але то було не в грошовому виді а у вигляді продукції зерна, і жодної технічної помилки в договорі позики від 25.11.2015 немає. Дана інформація була перенесена у вигляді стенограми в даний протокол (т.2 а.с.125-126).

З ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_46 від 27 грудня 2016 року за клопотанням прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області у кримінальному провадженні №0002814 від 19.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення грошових коштів в сумі 1094000,00 гривень, оригіналу розписки про отримання ОСОБА_10 від ОСОБА_7 грошових коштів (т.2 а.с.154).

З оригіналу розписки, яка міститься на одному аркуші формату А-4 вбачається, що ОСОБА_10 паспорт № * , бере гроші в борг 184 тисячі гривень до 15 вересня 2015 року. Зобов`язується повернути продукцією соняшника ОСОБА_8 . Датовано 30 липня 2015 року підпис - ОСОБА_10 , скріплено печаткою Фермерського господарства «Скарбниця» 35598337. 28 серпня 2015 року взяла під реалізацію соняшника 28000 доларів в борг, зобов`язалася віддати по курсу продажу долара (Двадцять вісім тисяч доларів). Датовано 28 серпня 2015 року, підпис. 07 вересня 2015 року взяла під реалізацію соняшника 3500 доларів (Три тисячі п`ятсот доларів США). Датовано 07 вересня 2015 року, підпис (т.2 а.с.155).

З протоколу за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 19.04.2017, які фіксувались на матеріальний носій № 237т від 16.12.2016, № 238т від 16.12.2016, вбачається, що ОСОБА_10 користується телефоном № НОМЕР_5 . ОСОБА_8 користується телефоном № НОМЕР_6 . Було зафіксовано абонентське з`єднання з № НОМЕР_5 на № НОМЕР_6 26 грудня 2016 о 17 год. 32 хв. З розмови абонентів вбачається, що ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_10 . В ході розмови зрозуміло, що вони знають одна одну, називають одна одну по імені. ОСОБА_8 наполягає на тому, що ОСОБА_10 зайняла у них гроші, що вони їй допомагали, не відмовлялися, чекали, та якби ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_7 восени та повідомила, що не виходить повернути борг в строк, попрохала іще час, вони б пішли їй на поступки. ОСОБА_10 не заперечує, вказує, що від їх допомоги не відмовлялася і вдячна їм, але ситуація так склалася. В подальшому ОСОБА_8 просить ОСОБА_10 самостійно приймати рішення. ОСОБА_10 погоджується, але вказує ОСОБА_8 на те, що якби вони техніку не забрали, вона тільки почала збирати врожай соняшника, зібрала два «Камази», один ОСОБА_10 завезла сирий у склад, а другий виїхали накосили «Юнітеку» за посівний матеріал. На що ОСОБА_8 відповіла, що це була крайня точка, коли ОСОБА_10 подала до суду замість того, щоб вирішити питання з ОСОБА_7 про відстрочку для повернення боргу. ОСОБА_8 вказує ОСОБА_10 , що цілий рік чекали на ці гроші, і якби вирішили це питання - ще почекали. В розмові про договір позики ОСОБА_8 вказує, що помилка відбувала ні на користь Чмихало, а на користь ОСОБА_10 , яка скористалася цією ситуацією, завдяки ОСОБА_47 , ОСОБА_8 вказує, що впевнена, що це він її навчив цьому, вона б сама на це не пішла. Далі ОСОБА_8 вказує на те, як сильно ОСОБА_10 довіряла, на що остання підтвердила зазначене. ОСОБА_10 вказує, що якби не склалося, що в неї техніку забрали, в неї іще було 250 гектарів вбирати. На що ОСОБА_8 сказала ОСОБА_10 , що якби ОСОБА_10 сказала ОСОБА_7 , що буде віддавати, що він перший буде ставити машину чи на наступний рік продовжимо строк договору позики, потрібно було щось вирішувати, так як вони постійно йшли ОСОБА_10 на поступки. Закінчується розмова тим, що ОСОБА_10 питає у ОСОБА_8 , що робити, а ОСОБА_8 каже ОСОБА_10 щоб та подумала та порадилась як вона їм віддасть гроші.

27.12.2016 о 17 год. 13 хв. було зафіксовано абонентське з`єднання з № НОМЕР_5 яким користується телефоном ОСОБА_10 з абонентом № НОМЕР_7 . З розмови абонентів вбачається, що ОСОБА_10 повідомляє абоненту про те, що розмовляла із ОСОБА_8 , яка їй зателефонувала, але інформацію не відповідає розмові зафіксованій вище (т.3 а.с.15-17).

З приводу вказаного дослідженого в судовому засіданні доказу, ОСОБА_10 показала, що не пам`ятає цієї розмови.

З постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 629/1299/17-ц провадження № 61-3301 св18, вбачається, що у квітні 2017 року ОСОБА_10 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 , приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 , про визнання недійсним договору в частині внесення змін до нього; визнання недійсним та скасування виконавчого напису нотаріуса. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 25 листопада 2015 року між нею, як позикодавцем, та ОСОБА_7 , як позичальником, було укладено договір позики, за умовами якого вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі 1 094 000 грн.00 коп. на строк до 1 вересня 2016 року. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 та зареєстровано в реєстрі за № 1838. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_7 своїх зобов`язань за вказаним договором, 14 вересня 2016 року вона звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з позичальника вищезазначених грошових коштів. Копію позовної заяви вона направила приватному нотаріусу Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 , яку вона отримала 30 вересня 2016 року, про що свідчить її підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Проте, 30 вересня 2016 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики у розмірі 1 094 000 грн. 00 коп., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. 00 коп. Вказувала на те, що зазначена нотаріальна дія була вчинена на підставі документу, який не відповідає вимогам законодавства, а саме - договору позики з виправленнями, які були внесені приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 у вересні 2016 року, що призвело до викривлення його змісту, перерозподілу прав та обов`язків між сторонами договору, зокрема після внесення виправлень її зазначено у договорі як позичальника, а ОСОБА_7 - позикодавця. Посилаючись на наведене, просила визнати недійсним договір позики від 26 листопада 2015 року, укладений між нею та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 , зареєстрований у реєстрі за № 1838 в частині змін, внесених нотаріусом: «Закреслене «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» вірити», «Закреслене «Позичальник» не читати, вправленому «Позикодавець» вірити»; визнати недійсним виконавчий напис від 30 вересня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 про стягнення з неї на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики від 25 листопада 2015 року та скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 від 30 вересня 2016 року. Заперечуючи проти позову, приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 у липні 2017 року звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_10 , третя особа - ОСОБА_7 , про визнання права на виправлення технічної помилки. В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що 25 листопада 2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 був укладений договір позики, посвідчений нею та зареєстрований в реєстрі за № 1838, за умовами якого ОСОБА_7 передав ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 1 094 000 гривень. Під час виготовлення тесту договору позики нею була допущена помилка, а саме: в договорі позики ОСОБА_10 зазначена як позикодавець, а ОСОБА_7 - позичальник. 17 вересня 2016 року нею посвідчено відповідні виправлення у договорі позики. Посилаючись на наведене, з урахуванням уточнень, просила визнати за нею право на виправлення технічної помилки у договорі позики від 25 листопада 2015 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1838. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_10 та зустрічного позову приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що приватний нотаріус ОСОБА_19 не вносила зміни до договору позики від 26 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , а вчинила нотаріальну дію щодо виправлення помилки, при цьому приватний нотаріус не є стороною договору, та його дії у даному випадку не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним повністю або частково. Відхиляючи вимоги ОСОБА_10 про визнання виконавчого напису недійсним, суд першої інстанції зазначив, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 червня 2017 року визнано виконавчий напис, вчинений 30 вересня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_24 про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису нотаріуса на загальну суму 1 095 700 грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню, а тому права ОСОБА_10 є поновленими. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_10 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Верховний Суд в свої Постанові зазначив: «Аналізуючи наведене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що під час виготовлення тексту договору позики в його преамбулі приватним нотаріусом була допущена технічна помилка, зокрема позичальника ОСОБА_48 зазначено позикодавцем, а позикодавця ОСОБА_7 - позичальником. Далі по тексту договору позики правове визначення сторін договору: ОСОБА_49 та ОСОБА_7 зазначено правильно, що відповідає їх дійсним намірам та волевиявленню. Вчинення приватним нотаріусом нотаріальної дії, що направлена на виправлення технічної помилки, не є внесенням змін до договору позики, і відповідно підставою для визнання його в цій частині недійсним. Посилання у касаційній скарзі на листи Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 28 березня 2017 року про те, що внесення приватним нотаріусом ОСОБА_19 виправлень в договори позики суперечать вимогам пункту 6.12, пункту 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року є непереконливими, оскільки не внесення виправлень у екземпляр, що був виданий ОСОБА_10 , викликано тим, що вона не з`явилася на виклик нотаріуса і не надала йому свій екземпляр договору позики (т.3 а.с.41-46).

З копії позовної заяви поданої до Барвінківського районного суду Харківської області вбачається, що ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_10 про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_8 посилається на відносини, що виникли на підставі розписки, за якою ОСОБА_10 отримала в борг 30 липня 2015 року кошти в сумі 184 тис. гривень, які зобов`язалася повернути продукцією соняшника; 28 тисяч доларів США, які отримала в борг 28 серпня 2015 року під реалізацію соняшника, до 15 вересня 2015 року; 3500 доларів США, які отримала в борг 07 вересня 2015 року до 15 вересня 2015 року (т.3 а.с.185-189).

Із позову вбачається, що ОСОБА_8 посилається й на договір позики від 25.11.2015 реєстровий номер 1838, за яким ОСОБА_7 передав гроші 1094000,00 гривень, що еквівалентно 42 тисячі доларів США ОСОБА_10 , яка зобов`язалася ці гроші (суму позики) повернути ОСОБА_7 до 01 вересня 2016 року, але під час укладання договору позики нотаріус допустила помилку і вказала ОСОБА_7 замість «Позикодавець» - «Позичальник», а ОСОБА_10 замість «Позичальник» - «Позикодавець». Цей договір складався з умовою, що після підписання сторонами договору подружжя ОСОБА_50 віддають ОСОБА_10 розписку з метою уникнути здвоєння загальної суми позики. До 01 вересня 2016 року ОСОБА_10 борг не віддала, а навпаки 14 вересня 2016 року звернулася до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_7 за договором позики суми боргу. ОСОБА_10 скористалася допущеною нотаріусом ОСОБА_19 технічною помилкою у договорі позики, яка 17 вересня 2016 року була нотаріусом виправлена. ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України. 19 жовтня 2016 року у ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, за № 0002814 з правовою кваліфікацією за ст. 190 ч.4 КК України, в рамках кримінального провадження у ОСОБА_10 було вилучено оригінал розписки, на підставі якої ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_10 саме за розписками загальної суми боргу - 1052249,02 гривень, де -1009615 гривень, сума боргу за розписками, 12344,56 гривень - індекс інфляції, 30 288,45 гривень - три проценти річних від простроченої суми.

Твердження сторони захисту - адвоката ОСОБА_11 про те, що у позовній заяві до Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 , пред`являючи вимоги до ОСОБА_10 , посилається на розписку, скрила існування договору позики, повідомила неправдиву інформацію суду, не знайшла свого підтвердження під час дослідження цього доказу. До того ж, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 показали в судовому засідання, що вказаний позов за заявою ОСОБА_8 було залишено без розгляду.

З постанови Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 629/3881/16-ц провадження № 61-31187св18 вбачається, що згідно з рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року у справі № 629/3881/16-ц провадження №22ц/790/3625/17, 06 жовтня 2016 року ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_24 про скасування виконавчого напису. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 листопада 2015 року між нею та позичальником ОСОБА_7 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 . Згідно даного договору вона передала кошти ОСОБА_7 у розмірі 1094000 гривень, а він в свою чергу зобов`язувався в строк до 01 вересня 2016 року повернути вищевказану суму позики. На даний час ОСОБА_7 суму позики не повернув, у зв`язку з чим ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Але 30 вересня 2016 року ОСОБА_24 вчинила виконавчий напис в якому пропонує стягнути з боржника - ОСОБА_10 на користь стягувача - ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 25 листопада 2015 року, а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса, в розмірі 1700 гривень. З вказаним написом ОСОБА_10 не погодилась, оскільки він вчинений в порушення вимог чинного законодавства та просить скасувати виконавчий напис від 30 вересня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 . 20 жовтня 2016 року ОСОБА_10 уточнила свої позовні вимоги та просила визнати недійсним договір позики від 26 листопада 2015 року, укладений між нею та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 , в частині змін, внесених нотаріусом «Закреслене «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» вірити», «Закреслене «Позичальник» не читати, виправленому «Позикодавець» вірити». Крім цього просила визнати недійсним виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 30 вересня 2016 року, скасувавши його. 16 лютого 2017 року представник ОСОБА_10 надав суду уточнену позовну заяву, в якій відмовився від позовних вимог щодо визнання недійсним договору позики від 25 листопада 2015 року, укладений між нею та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 в частині змін, внесених нотаріусом «Закреслене «Позикодавець» не читати, виправленому «Позичальник» вірити», «Закреслене «Позичальник» не читати, виправленому «Позикодавець» вірити» та просив визнати виконавчий напис, вчинений 30 вересня 2016 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 таким, що не підлягає виконанню. Суд апеляційної інстанції рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2017 року скасував, ухваливи нове, яким визнав виконавчий напис, вчинений 30 вересня 2016 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_24 , яким запропоновано стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 25 липня 2015 року в сумі 1094000 гривень, а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса, в розмірі 1700 гривень, а всього 1095700 гривень - таким, що не підлягає виконанню. Рішення мотивовано тим, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (т.3 а.с.195-209).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» шахрайство - це заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна.

Зі змісту викладеного вбачається, що саме обман чи зловживання довірою спонукають потерпілого передати винуватій особі майно.

Суд ретельно дослідив докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винної, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Наведені вище докази взаємопов`язані і у сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винної, подію злочину, винуватість обвинуваченої та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України.

Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують винність ОСОБА_10 у заволодінні майном ОСОБА_7 шахрайським шляхом, який полягав у зловживанні довірою останнього, а саме заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 на загальну суму 1 млн. 94 тис. гривень, якими розпорядилася на власний розсуд.

Приймаючи до уваги те, що об`єктивні дані, що містяться у наведених вище доказах, узгоджуються між собою в деталях, суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

Водночас, аналіз наведених доказів, поведінка та дії ОСОБА_10 , що зверталася до потерпілого ОСОБА_7 , з яким була знайома протягом тривалого часу і зловживаючи його довірою, шляхом обіцянок розрахуватися сільгосппродукцією, створювала у нього ілюзію щирості своїх намірів та виконання взятих на себе зобов`язань, повідомляла ОСОБА_7 , з метою отримання від останнього грошей завідомо неправдиві відомості, зміст яких викликав у потерпілого бажання допомогти обвинуваченій, передавши останній у борг гроші, характер її ухиляння від зустрічей з потерпілим, допомоги останнього в отриманні ОСОБА_10 в борг грошей в інших осіб, та його неодноразові вимоги повернути гроші, у своїй сукупності свідчать про те, що ще в момент отримання грошей від ОСОБА_7 обвинувачена мала умисел заволодіти ними і не виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошей. Крім того її достовірно було відомо про обтяження, а саме застави рухомого та нерухомого майна, які діяли на той час.

Оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_10 , що були дані нею під час судового розгляду, у сукупності з іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, наведеними у вироку, суд визнає їх недостовірними, оскільки вони є суперечливими і нелогічними, та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнані судом достовірними і взятими в основу вироку, а саме показами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_51 , ОСОБА_29 , ОСОБА_52 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_35 , ОСОБА_31 , ОСОБА_40 , ОСОБА_13 , оригіналом розписки, за якою ОСОБА_10 отримала в борг 30 липня 2015 року кошти в сумі 184 тис. гривень, які зобов`язалася повернути продукцією соняшника, 28 тисяч доларів США, які отримала в борг 28 серпня 2015 року під реалізацію соняшника, 3500 доларів США, які отримала в борг 07 вересня 2015 року, договором позики від 25.11.2015 року, реєстровий номер 1838, заявою ОСОБА_8 про згоду на позику, заявою ОСОБА_20 про згоду на позику, витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, витягом із справи № 02-33 том №2 Реєстр №2 для реєстрації нотаріальних дій, повідомленням ОСОБА_7 від 12.09.2016, повідомленням ОСОБА_19 від 13.09.2016, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_10 , висновком судової почеркознавчої експертизи, аудіо-записами фіксації телефонних розмов ОСОБА_10 з ОСОБА_26 та ОСОБА_8 , аудіо записом судового засідання по цивільній справі № 629/1299/17, і розцінює їх як позицію захисту, обрану обвинуваченою з метою уникнути відповідальності за вчинене, а тому сумнівається в їх об`єктивності, не може взяти в основу вироку і відкидає їх.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_10 відносно того, що вона за розписками складеними 30.07.2015 на суму 184 тисяч гривень, 28.08.2015 на суму 28 тисяч доларів США, 07.09.2015 на суму 3500 доларів США, гроші повернула ОСОБА_7 шляхом відвантаження насіння соняшника - п`ять машин «Камаз» з причепами і один «Камаз» без причепа, загальною вагою 129 тон на суму 1 млн. 9 тис. 615 грн. Жодного доказу на підтвердження даного факту органам досудового розслідування та суду не надала. Також суд критично оцінює покази ОСОБА_10 відносно того, що вона за договором позики від 25.11.2015, реєстровий номер 1838, який посвідчено нотаріусом ОСОБА_19 є Позикодавцем, а ОСОБА_7 - Позичальником, а саме відносно того, що сторони договору позики уважно вичитували договір позики, а її чоловік ОСОБА_20 не читаючи підписав заяву, за якою повідомив, що йому відомо про укладання його дружиною ОСОБА_10 договору позики, за яким вона від громадянина ОСОБА_7 отримує у позику грошові кошти в розмірі 1094000,00 (один мільйон дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, що еквівалентна 42 000,00 (сорок дві тисячі) доларів США, та зобов`язується повернути таку ж суму грошей до першого вересня дві тисячі шістнадцятого року, а також того, що ОСОБА_7 оплачував витрати за нотаріальні дії у розмірі 10 940 гривень як Позичальник.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_10 , діючи з умислом, направленим на заволодіння майном ОСОБА_7 , шахрайським шляхом, який полягав у зловживанні довірою останнього, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в розмірі 42 тис. доларів США, що еквівалентно 1 млн. 94 тис. гривень, а саме, обіймаючи посаду голови фермерського господарства «Скарбниця», у червні 2015 року звернулася до ОСОБА_7 із проханням надати їй у позику грошові кошти 600 тис. гривень, зобов`язавшись їх повернути реалізувавши урожай пшениці ФГ «Скарбниця», вирощений у 2015 році на землях, які перебували у користуванні ФГ «Скарбниця».

Після чого, отримавши у позику вказану суму, ОСОБА_10 30.07.2015 повернула борг, заручившись, тим самим, довірою ОСОБА_7 .

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_10 , використовуючи шахрайство, яке виразилось у зловживанні довірою ОСОБА_7 , яка ґрунтувалася на виконанні ОСОБА_10 попереднього боргового зобов`язання перед ОСОБА_7 , звернулася 30.07.2015, 28.08.2015, 07.09.2015, та на початку вересня 2015 до останнього, запевнивши його про реальність виконання своїх зобов`язань, тим самим викликавши у ОСОБА_7 впевненість у вірності його дій, із проханням надати їй у борг грошові кошти у розмірі 184 тис. гривень, 28 тис. доларів США, 3,5 тис. доларів США та 3,5 тис. доларів США, відповідно які зобов`язалася повернути до 15.09.2015, реалізувавши врожай соняшника ФГ «Скарбниця», вирощений у 2015 році на землях, які перебували у користуванні ФГ «Скарбниця».

Керуючись довірою до ОСОБА_10 , яка недобросовісно використала дану довіру, основою якої стало виконання ОСОБА_10 попереднього боргового зобов`язання перед ОСОБА_7 , останній добровільно, за власною волею передав ОСОБА_10 грошові кошти на загальну суму 42 тис. доларів США, що еквівалентно 1 млн. 94 тис. гривень, про що 25.11.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 укладено договір позики та відстрочено строк виконання вказаних боргових зобов`язань до 01.09.2016. Беручи в борг вищевказані гроші, ОСОБА_10 достовірно було відомо, що фінансових можливостей повернути вказані гроші у неї не має. Даний факт знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а саме на врожай ФГ «Скарбниця» та майно господарства було накладено обтяження з забороною відчуження, і у останньої були боргові зобов`язання перед іншими особами.

Однак до цього часу боргові зобов`язання ОСОБА_10 перед ОСОБА_7 не виконані та вказана сума грошових коштів не повернута.

Крім того, нещирість обвинуваченої під час давання показань суду, умисне перекручування фактичних обставин, обрана нею активна захисна позиція свідчать про відсутність у ОСОБА_10 каяття у вчинених нею злочинах.

Щодо заперечення сторони захисту - адвоката ОСОБА_27 про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 629/1299/17-ц провадження № 61-3301 св18 з обґрунтуванням, що рішення суду прийняте у цивільному провадженні не є доказом у кримінальному провадженні, не має преюдиційного значення, та щодо клопотання сторони захисту про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 629/3881/16-ц провадження № 61-31187св18, із поясненням про те, що щодо обвинуваченої рішення суду прийняті у цивільному провадженні мають преюдиційне значення, необхідно зазначити наступне. Згідно із ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом». Згідно із ч.1 ст.90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом»;

- ч. 1 ст. 23 КПК України: «Суд досліджує докази безпосередньо»;

- ч. 2 ст. 23 КПК України: «Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом»;

- ч. 3 ст. 56 КПК України: «Під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право... брати участь у безпосередній перевірці доказів»;

- ч. 1 ст. 86 КПК України: «Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення»;

- ч. 2 ст. 91 КПК України: «Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження»;

- ч. 1 ст. 92 КПК України: «Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого»;

- ч. 2 ст. 92 КПК України: «Обов`язок доказування належності та допустимості доказів... покладається на сторону, що їх подає»;

- ч. 1 ст. 94 КПК України: «Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення»;

- ч. 2 ст. 94 КПК України: «Жоден доказ не має наперед встановленої сили».

Крім того, відповідно до ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; у разі визнання особи винуватою - докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Тобто, вирок має бути оснований на доказах, а не на судових рішеннях інших судів, які мають преюдиційне значення, незалежно від кількості таких рішень.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_11 про визнання доказів недопустимими, в якому захисник посилається на порушення стороною обвинувачення та потерпілими норм процесуального права під час подання доказів на підтвердження вини ОСОБА_10 , які не відповідають критеріям належності та допустимості, а відтак не можуть бути покладені в основу вироку, просить суд визнати недопустимими докази копії документів, які містяться у нотаріальній справі щодо укладання договору позики від 25.11.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (т.1а.с.226-239), а саме:

- супровідний лист приватного нотаріуса ОСОБА_19 за вихідним номером 354/01-16 від 18.09.2017 (т.1 а.с.226);

- копію титульного листа з написом: Харківський обласний державний нотаріальний архів Приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_19 , СПРАВА №02-10 ТОМ№2 ІНШІ ДОГОВОРИ (засновницькі договори, установчі акти, договори відчуження рухомого майна, оренди, позики, управління майном тощо) 28 серпня 2015 - 28 грудня 2015 року. (т.1 а.с.227);

- копію договору позики від 25.11.2015 за реєстровим № 1838 (т.1 а.с. 228);

- копію заяви дружини «Позикодавця» ОСОБА_8 про згоду надану чоловіку ОСОБА_7 передати грошові кошти ОСОБА_10 від 25.11.2016 за реєстровим № 1836 (т.1.а.с. 229);

- копію заяви чоловіка ОСОБА_20 про згоду його дружині ОСОБА_10 отримати грошові кошти від ОСОБА_7 від 25.11.2015 за реєстровим № 1837 (т.1а.с.230);

- копію Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 25.11.2015 за № 4840513 (т.1а.с.231);

- копію паспорту ОСОБА_8 та копію ідентифікаційного номеру ОСОБА_8 (т.1 а.с. 232);

- копію повторного свідоцтва про шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_53 (т.1 а.с. 233);

- копію повторного свідоцтва про шлюб між ОСОБА_20 та ОСОБА_54 (т.1 а.с. 234);

- копію паспорта ОСОБА_20 (т.1 а.с. 235);

- копію ідентифікаційного номера ОСОБА_20 (т.1 а.с. 236);

- копію паспорта ОСОБА_7 (т.1 а.с. 237);

- копію ідентифікаційного номера ОСОБА_7 (т.1 а.с.238);

- копію паспорта ОСОБА_10 та копію ідентифікаційного номеру ОСОБА_10 (т.1 а.с. 239);

- копію запису з Реєстру №2 для реєстрації нотаріальних дій (т.1.а.с.240-241);

- копію листа ОСОБА_7 про виправлення помилки від 13.09.2016 вх.№525/01-16 (т.1а.с.243);

- копію повідомлення ОСОБА_7 про необхідність з`явитися до приватного нотаріуса ОСОБА_19 для виправлення помилки в тексті договору позики від 13.09.2016 за №357/01-16 (т.1 а.с.244);

- копію повідомлення ОСОБА_10 про необхідність з`явитися до приватного нотаріуса ОСОБА_19 для виправлення помилки в тексті договору позики від 13.09.2016 за №358/01-16 (т.1 а.с.245);

- копію чеку за конверт від 13.09.2016 за №0668, копію чеку за кур`єрську доставку від 13.09.2016р. №0669, копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 246);

- копію позовної заяви ОСОБА_10 від 14.09.2016 ( т.2 а.с.1).

- копію договору позики від 25.11.2015 за реєстровим № 1838 на бланку НАС 377622 ( т.2 а.с.3);

- копію ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.10.2016 про відкриття провадження (т.2. а.с. 7);

- копію зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 від 31.10.2016 (т.2 а.с. 9-12);

- копію виконавчого напису від 30.09.2016 вчиненого ОСОБА_24 , приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики від 25.11.2025 в сумі 1094000,00 гривень (т.2 а.с.17);

- копію заяви ОСОБА_7 від 19.10.2016 про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.190 КК України (т.2 а.с.18-19);

- копію Журналу судового засідання по справі № 629/3587/16-ц від 31.10.2016 (т. 2 а.с.25);

- копію явочного листа по справі № 629/3587/16-ц з повідомленням про явку в судове засідання на 08.11.2016 ( т.2 а.с.26);

- копію Журналу судового засідання по справі № 629/3587/16-ц від 08.11.2016 (т.2 а.с.27);

- копію заяви ОСОБА_10 про забезпечення позову по справі № 629 /3587/16-ц (т.2 а.с. 29);

- копію ухвали від 08.11.2016 по справі № 629/3587/16-ц від 31.10.2016 (т.2 а.с. 31);

- копію клопотання про зупинення провадження у цивільній справі від 08.11.2016 (т.2 а.с. 33);

- копію клопотання відповідача ОСОБА_7 від 09.11.2016 по справі № 629/ 3587/16-ц про об`єднання в одне провадження (т.2 а.с.39);

- диск з копією технічного запису судових засідань по цивільній справі № 629/3587/16-ц (т.2 а.с.46).

- показання свідка, приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 від 27.12.2018.

- показання свідка, секретаря приватного нотаріуса нотаріальної контори Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_29 від 27.12.2018.

- показання свідка, секретаря приватного нотаріуса нотаріальної контори Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_55 від 27.12.2018.

- показання свідка ОСОБА_56 від 27.12.2018.

- ксерокопії інших документів, які не засвідчені належним чином.

- аудіо-диск з зафіксованою розмовою приватного нотаріуса ОСОБА_19 , секретаря ОСОБА_29 , секретаря ОСОБА_55 та ОСОБА_10 щодо укладеного договору позики від 25.11.2015 (т.2 а.с.127).

- незавірену ксерокопію постанови Верховного Суду України від 21.03.2018 (т.3 а.с.7-1, 41-46).

- незавіреної копії експертного висновку від 12.04.2021 (т.3 а.с.47-53).

- Витягу з ЄДРДР (т.3 а.с. 55, 56)

- ксерокопію довідки (т.3 а.с.57).

Клопотання обґрунтовується тим, що копії документів, що містять нотаріальну таємницю, отримані з порушенням процедури отримання документів та інформації, що містять охоронювану законом таємницю. З істотним порушенням кримінального процесуального закону були допитані у судовому засіданні 27.12.2018 нотаріус ОСОБА_19 , секретар приватного нотаріуса нотаріальної контори Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_29 , секретар приватного нотаріуса нотаріальної контори Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_30 , ОСОБА_57 . Стороною обвинувачення надані незавірені ксерокопії документів стосовно яких у сторони захисту є сумніви, щодо відповідності їх оригіналам: розписка ОСОБА_10 (т.1 а.с.223); ксерокопія договору позики від 25.11.2015 за реєстром № 1838 бланк НАС 377623 - відсутня дата виправлення (т.1 а.с. 224).

Надаючи оцінку вказаним у клопотанні обставинам справи суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17: «… В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду, констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Виходячи з наведеного суд може визнати висновок експертизи недопустимим доказом лише за умови, якщо призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи призвела до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України. У разі визнання даних висновку експерта недопустимими доказами у зв`язку з призначенням експертизи таким слідчим, суд у кожному випадку повинен аргументувати, які саме конвенційні чи конституційні права і свободи підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб були знівельовані, звужені чи обмежені та в чому це виразилося.»

Виходячи з наведеного суд може визнати зазначені у клопотанні докази недопустимими лише за умови, якщо зазначені у клопотанні порушення яких допустилася сторона обвинувачення під час отримання та долучення доказів призвела до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України.

Захисник ОСОБА_11 у клопотанні про визнання доказів недопустимими не вказала та не довела які саме конвенційні чи конституційні права і свободи обвинуваченої ОСОБА_10 або інших осіб були знівельовані, звужені чи обмежені зазначеними у клопотанні порушеннями та в чому це виразилося, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про визнання доказів недопустимими.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 14 статті 92 Конституції України організація і діяльність органів нотаріату визначається виключно законами України.

Статтею 2 Закону України «Про нотаріат» визначено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України «Про нотаріат», інші законодавчі акти України.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно статті 5 цього Закону, нотаріус зобов`язаний:

- здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики;

- сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду;

- зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій;

- відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам;

- вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил;

- дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення;

- надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства;

- постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 291 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації;

- виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 8 Закону України «Про нотаріат», довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження Національному агентству з питань запобігання корупції на його письмовий запит, здійснений з метою виконання повноважень, визначених Законом України "Про запобігання корупції".

Тобто, довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням.

Із матеріалів справи вбачається, що вказані у клопотанні про визнання доказів недопустимими копії документів, які було витребувано стороною обвинувачення у приватного нотаріуса ОСОБА_19 та Лозівського міськрайонного суду, та долучено до матеріалів справи (т.1 а.с. 226-239; т.2 а.с. 103-124; т.2 а.с. 1-40), були отримані стороною обвинувачення відповідно до вимог закріплених у ч.8 ст. 8 Закону України «Про нотаріат», а саме на підставі:

- запиту прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури № 9440 вих.-16 щодо надання документів, які містяться у справі щодо укладання договору позики від 25.11.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (т.1 а.с. 225);

- запиту органа досудового розслідування, начальника відділення СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_58 від18.09.2017 (т.2 а.с. 101);

- запиту прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_59 № 9457 вих.-16 адресований судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_60 щодо надання завірених належним чином копій документів, які містяться в цивільній справі за позовом ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів на підставі договору позики від 25.11.2015 (т.1 а.с. 249).

Посилання захисника ОСОБА_11 в доведення вимог щодо визнання доказів недопустимими на лист Нотаріальної палати України до Міністерства юстиції України від 12.05.2017р. № 29/5, на Інформаційний лист від 16.08.2015р. «Щодо надання довідок та копій документів, щодо вчиненої нотаріальної дії на підставі запитів, листів правоохоронних та судових органів є необґрунтованим з огляду на вимоги закріплені у ч.8 ст. 8, ст. 2 Закону України «Про нотаріат», які приведено вище.

Щодо визнання недопустимими показання свідків - приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 , секретаря нотаріуса ОСОБА_29 , секретаря-діловода нотаріальної контори ОСОБА_55 , технічного запису судового засідання у справі від 27.12.2018, пам`яток про права та обов`язки, які містять й підстави для відмови від надання показів, які 27.12.2018 було отримано та підписано вказаними свідками, вбачається, що зазначених свідків було ознайомлено з їх правами та обов`язками, з підставами для відмови від давання показів, кожний свідок повідомив, що ознайомився з підставами відмови від давання показів, та повідомив, що підстав для відмови від давання показів немає. Також, із технічного запису судового засідання у справі від 27.12.2018 вбачається, що перед допитом у якості свідка приватного нотаріуса ОСОБА_19 суд з`ясував думку у учасників процесу чи є заперечення щодо допиту у якості свідка нотаріуса ОСОБА_19 , усі учасники, у тому числі обвинувачена ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_8 , представники потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , які діють без обмежень, проти допиту нотаріуса як свідка не заперечували, а тому твердження захисника ОСОБА_11 про те, що вказані свідки не були повідомлені про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, не роз`яснено положення ст. 65 КПК України, що вказані особи не були звільненні від обов`язку зберігати таємницю ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є необґрунтованим.

Показання свідка ОСОБА_63 від 27.12.2018 не можуть бути визнані недопустимими з огляду на те, що вказана особа не допитувалася у суді як свідок та показання суду не надавала.

Щодо визнання недопустимим доказом ксерокопію розписки ОСОБА_10 , з огляду на те, що в матеріалах справи (т.2 а.с. 155) міститься оригінал розписки ОСОБА_10 , який було досліджено у суді, підстави для визнання ксерокопії розписки ОСОБА_10 недопустимим доказом відсутні.

Стаття 91 КПК України передбачає, що у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Стаття 92 КПК України передбачає, що обов`язок доказування обставин, наведених вище, покладається на слідчого та прокурора.

Частина 3 ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вирком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Крім наведеного вище, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 3641 КК України, як закінчений замах на зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, використання в супереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало тяжких наслідків інтересам громадян.

Так, ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що обіймаючи посаду голови фермерського господарства «Скарбниця» зловживала своїм службовим становищем в супереч інтересам вказаної юридичної особи приватного права, з метою отримання неправомірної вигоди для ФГ «Скарбниця», за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 , обіймаючи із 15.03.2011 посаду голови фермерського господарства «Скарбниця», діючи в інтересах даної юридичної особи, та розпоряджаючись її майном, у вигляді урожаїв сільськогосподарських культур, які належать ФГ « Скарбниця» та вирощені на земельних ділянках, які перебувають у користуванні даного підприємства, виконуючи організаційно - розпорядчі та адміністративно - господарські функції від імені даного підприємства, тобто будучи службовою особою юридичної особи приватного права, звернулася 30.07.2015, 28.08.2015, 07.09.2015, та на початку вересня 2016 року, точної дати в ході досудового слідства не встановлено, до ОСОБА_7 із проханням надати їй у борг грошові кошти, для закупівлі сільськогосподарської техніки для ФГ «Скарбниця», а також вирішення інших господарських питань вказаного підприємства, у розмірі 184 тис. грн., 28 тис. доларів США, 3,5 тис. доларів США та 3,5 тис. доларів США, відповідно, надавши про це розписку про отримання коштів, які зобов`язалася повернути до 15.09.2015, реалізувавши врожай соняшника ФГ «Скарбниця», вирощений у 2015 році на землях, які перебували у користуванні ФГ «Скарбниця».

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_10 даного боргового зобов`язання у домовлений термін між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 25.11.2015 було укладено договір позики.

Згідно даного договору позики ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 42 тис. доларів США, що еквівалентно 1 млн. 94 тис. гривень із зазначенням дати виконання боргового зобов`язання до 01.09.2016.

Крім того, однією із умов даного договору являлося зобов`язання позичальника повернути вказану суму грошей у двократному розмірі, тобто 2 млн. 188 тис. гривень, у разі невчасного виконання основного зобов`язання.

При цьому, ОСОБА_10 отримувала дану позику для придбання сільськогосподарської техніки для ФГ «Скарбниця» та вирішення інших господарсько-побутових питань господарства, тобто, діяла як голова ФГ «Скарбниця» та в його інтересах.

Однак, при укладенні вказаного договору позики приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_19 було допущено технічну помилку, в наслідок чого у договорі позики помилково зазначено, що позикодавцем є ОСОБА_10 , а позичальником вказано ОСОБА_7 .

Отримавши у своє користування свій примірник вказаного договору позики від 25.11.2015, та виявивши допущену приватним нотаріусом ОСОБА_19 технічну помилку щодо сторін договору, розуміючи при цьому, що сплив термін, встановлений договором на виконання боргового зобов`язання, у ОСОБА_10 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 3 млн. 282 тис. гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою уникнення обов`язкового виконання боргових зобов`язань перед ОСОБА_7 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, порушуючи суспільні відносини, що забезпечують нормальну, тобто таку, що відповідає вимогам законодавства, діяльність підприємства, а також суспільні відносини, що забезпечують нормальну службову діяльність в окремих юридичних особах приватного права, що в даному випадку являється укладанням господарсько-правових угод та своєчасне виконання умов таких угод, використовуючи надані їй повноваження як службовій особі юридичної особи приватного права, щодо захисту інтересів такої юридичної особи, зокрема у суді, та діючи в супереч інтересам служби, тобто незаконно, в супереч цілям і завданням ФГ «Скарбниця», заради вирішення яких і створено апарат управління даної юридичної особи, а службових осіб наділено повноваженнями щодо управління даними юридичними особами, уникаючи виконання боргових зобов`язань, визначених вказаним договором позики, які взяті ОСОБА_10 для розвитку ФГ «Скарбниця» 14.09.2016, на підставі вказаного договору позики, у якому нотаріусом допущено технічну помилку щодо сторін договору, звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із позовною заявою про зобов`язання ОСОБА_7 виконати нібито боргового зобов`язання перед ОСОБА_10 у сумі 42 тис. доларів США, що еквівалентно 1 млн. 94 тис. гривень, а також стягнення із ОСОБА_7 штрафних санкцій в сумі 1 млн 94 тис. гривень, за невчасне виконання нібито боргового зобов`язання за вказаним договором позики із помилково визначеними сторонами.

Таким чином, вказаними діями ОСОБА_10 , діючи в супереч інтересам юридичної особи приватного права, вчинила спробу утримати у себе вже отримані від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 млн 94 тис. гривень та додатково заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 2 млн. 188 тис. гривень, однак не довела свій злочинний умисел до кінця, із причин, що не залежали від її волі, оскільки судом позовна заява ОСОБА_10 залишена без задоволення, а ОСОБА_7 не зобов`язано виконати її вимоги.

При цьому, у разі доведення ОСОБА_10 свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 було б завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3 млн. 82 тис. гривень, що являється тяжкими наслідками.

В судовому засіданні ОСОБА_10 винною себе у закінчений замах на зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, використання в супереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало тяжких наслідків інтересам громадян не визнала, та показала що дійсно, взяла в борг грошові кошти у ОСОБА_8 , 30.07.2015 на суму 184 тис. гривень, під продукцію соняшника, 28.07.2015 на суму 28 тис. доларів США, 07.09.2015 на суму 3500 доларів США, та 13.09.2015 на суму 3500 доларів США про що написала розписку. Згідно даної розписки, її господарство відвантажило ОСОБА_8 , насіння соняшника, а саме п`ять машин «Камаз» з причепами і один «Камаз» без причепа на загальну вагу 129 тон на суму 1 млн. 9 тис. 615 гривень. Тобто вони дійшли згоди, що борг повернуто, після чого ОСОБА_7 добровільно повернув їй розписку. В подальшому, у середині листопада 2015 до неї додому приїхав ОСОБА_15 і попрохав зайняти 42 тис. 25.11.2015 їй зателефонував ОСОБА_7 і вони домовилися зустрітися у м.Лозова для укладання договору позики у нотаріуса. У другій половині дня о 13 годині, вони зустрілися біля готелю «Лозова», де в автомобілі ОСОБА_7 вона передала йому 42 тис. доларів США, після чого, для посвідчення договору позики звернулися до нотаріуса ОСОБА_19 . В цей же день вони прийшли до нотаріуса ОСОБА_19 і між ними було викладено дійсні наміри щодо укладання договору позики, а саме зокрема, нотаріусу було повідомлено, що за договором позики вона - ОСОБА_10 виступає «Позикодавцем», а ОСОБА_7 «Позичальником». Через деяких час, нею були виявлені технічні помилки у договорі позики, а саме зазначено: дружина Позикодавця надає згоду на укладенні договору позики; чоловік Позичальника надав згоду на укладення договору позики, а повинно бути: дружина Позичальника надає згоду на укладання договору позики; чоловік Позикодавця надає згоду на укладання договору позики. Вона зателефонувала до приватного нотаріуса ОСОБА_19 з приводу виправлення помилки, та отримала відповідь про неможливість внесення виправлень, а помилка не має значення, оскільки не змінює зміст укладеного договору позики. У подальшому, коли закінчився строк повернення боргу, а саме 01.09.2016, вона зателефонувала ОСОБА_7 , який повідомив, що ніяких грошей їй не винен. 10.09.2016, у другій половині дня, їй зателефонувала ОСОБА_19 у зв`язку з виявленням у тексті договору позики помилки, яку необхідно виправити. 12.09.2016 до неї додому, а саме у АДРЕСА_1 , приїхала нотаріус ОСОБА_19 , нотаріус ОСОБА_23 , помічник нотаріуса та повідомили, що виявили неточності у тексті договору позики, які необхідно виправити. Нотаріус запропонувала їй підписати підготовлені документи та поставити свій підпис в журналі, на що вона повідомила, що не розуміє юридичних питань, не стала поспішати і підписувати незрозумілі документи. На її відмову нотаріус повідомила, що їй необхідно під`їхати до нотаріальної контори із своїм юристом для вирішення питань. Юрист зателефонував їй та сказав, що знаходиться у м.Харкові та приїхати не зможе, у зв`язку з чим вона і не поїхала до нотаріуса. 14.09.2016 вона звернулася до Лозівського міськрайонного суду, оскілки має право як громадянин України, відповідно ст.55 Конституції України та ст.3 ЦПК України, оскільки зрозуміла, що ОСОБА_7 не збирається повертати їй кошти.

На підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст15, ч.2 ст.364-1 КК України, сторона обвинувачення посилалася на ті ж докази, що наведені у цьому вироку вище, які були детально досліджені та проаналізовані судом.

Стаття 3641 ч.2 КК України передбачає відповідальність за зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, використання в супереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало тяжких наслідків інтересам громадян.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 3641КК, характеризується: діянням, яке полягає у використанні особою своїх повноважень всупереч інтересам юридичної особи приватного права; наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; причинним зв`язком між діянням та наслідками.

Злочин може бути вчинений як шляхом активної поведінки - дії, так і шляхом бездіяльності. Обов`язковими ознаками діяння є: а) використання особою своїх повноважень; б) вчинення його всупереч інтересам юридичної особи приватного права.

Під використанням повноважень слід розуміти реалізацію прав чи виконання обов`язків, що обумовлені посадою, яку займає службова особа приватного права. Такі діяння можуть бути вчинені лише в межах наданих цій службовій особі повноважень. Обсяг повноважень такої особи встановлюється відповідно до законодавства та певних актів юридичної особи приватного права (наприклад, статут, положення, інструкція, наказ). Не можуть бути віднесені до зловживання повноваженнями використання значимості займаної особою посади, власного авторитету або родинних, дружніх та інших особистих зв`язків.

Діяння вважається вчиненим всупереч інтересам юридичної особи приватного права, якщо воно є незаконним і суперечить тим цілям і завданням, заради вирішення яких створюється така юридична особа, а її службові особи наділяються певними повноваженнями. Причому під інтересами юридичної особи приватного права слід розуміти лише такі, які мають законний (правомірний) характер, тобто не суперечать законодавству і суспільним інтересам.

Форми зловживання повноваженнями можуть бути різними і залежать від характеру, змісту та обсягу наданих особі повноважень. До зловживання повноваженнями можна, зокрема, віднести неправомірне користування послугами, які надаються в робочий час підлеглими особами безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, службовій особі в її особистих інтересах, незаконне одержання належних підприємству нематеріальних активів (копій комп`ютерних програм, літературних або музичних творів тощо) для власних потреб, укладення угод від імені юридичної особи, але в особистих інтересах, безпідставне одержання грошових коштів або іншого майна юридичної особи приватного права тощо.

Суб`єктивна сторона злочину - умисна чи змішана форма вини. При цьому ставлення особи до діяння виявляється у прямому умислі, а до наслідків може бути як умисним, так і необережним. Обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони цього злочину є також: а) корисливий мотив; б) спеціальна мета - одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Суд вважає, що в ході судового розгляду справи по суті стороною обвинувачення належних та допустимих доказів саме наявності обов`язкової ознаки діяння, яке полягає у використанні особою своїх повноважень всупереч інтересам юридичної особи приватного права; наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб; причинним зв`язком між діянням та наслідками, надано не було.

Зокрема, доказами, які підтверджують ознаку використанні особою своїх повноважень всупереч інтересам юридичної особи приватного права на думку сторони обвинувачення, показами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні показали, що при написанні розписки ОСОБА_10 діяла як голова фермерського господарства «Скарбниця», в інтересах даної юридичної особи, та розпоряджаючись її майном, у вигляді урожаїв сільськогосподарських культур, які належать ФГ «Скарбниця» та вирощені на земельних ділянках, які перебувають у користуванні даного підприємства, виконуючи організаційно - розпорядчі та адміністративно - господарські функції від імені даного підприємства. Вказані гроші бралися для закупівлі сільськогосподарської техніки для ФГ «Скарбниця», а також вирішення інших господарських питань вказаного підприємства. В подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , саме як головою фермерського господарства «Скарбниця», 25.11.2015 було укладено договір позики.

На підставі вказаного договору позики, у якому нотаріусом допущено технічну помилку щодо сторін договору, ОСОБА_10 , саме як голова фермерського господарства «Скарбниця», звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із позовною заявою про зобов`язання ОСОБА_7 виконати боргового зобов`язання перед ОСОБА_10 у сумі 42 тис. доларів США, а також штрафних санкцій.

Показами свідка ОСОБА_19 , яка зокрема підтвердила, що договір позики було укладено між фізичними особами.

Оригіналом розписки, в якій ОСОБА_10 бере гроші в борг та зобов`язується повернути продукцією соняшника ОСОБА_8 та скріплено печаткою Фермерського господарства «Скарбниця» (т.2 а.с.155).

Копією позовної заяви ОСОБА_10 від 13 вересня 2016 року, що остання подала до Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на її користь боргу за невиконання зобов`язань, відповідно до договору позики від 25 листопада 2015 року. Серед додатків копія договору позики від 25.11.2015 без виправлень (т.2 а.с. 1).

Копією Договору позики від 25 листопада 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1838, посвідченого ОСОБА_19 , приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, в якому була виявлена та виправлена технічна помилка (т.1 а.с.228).

Сукупність досліджених і оцінених судом доказів, що покладені в основу вироку, беззаперечно доводить той факт, що під час написання розписки, а в подальшому укладення договору позики від 25 листопада 2015 року, та звернення з позовною заявою до Лозівського міськрайонного суду Харківської області, ОСОБА_10 діяла як фізична особа, тобто не як спеціальний суб`єкт злочину - службова особа приватного права.

Також відсутня об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_10 злочину, передбаченого ст. 3641 КК, а саме, використання в супереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало тяжких наслідків інтересам громадян.

Крім того, сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, що наведені у цьому вироку, доводить лише той факт, що ОСОБА_10 будучи голова фермерського господарства «Скарбниця», діючи з умислом, направленим на заволодіння майном ОСОБА_7 , шахрайським шляхом, який полягав у зловживанні довірою останнього, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в розмірі 42 тис. доларів США, що еквівалентно 1 млн. 94 тис. гривень. Всі інші дії ОСОБА_10 , а саме звернення з позовною заявою до Лозівського міськрайонного суду Харківської області, були направлені на утримання грошових коштів ОСОБА_7 в розмірі 42 тис. доларів США, якими вона заволоділа зловживаючи довірою останнього.

З огляду на це, суд доходить висновку, що висунуте обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 3641 КК України, як закінчений замах на зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, використання в супереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало тяжких наслідків інтересам громадян, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому доходить висновку про те, що ОСОБА_10 підлягає виправданню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України - через не доведення, що в діяннях обвинуваченої є склад кримінального правопорушення - злочину, передбачений ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 3641 КК України.

Дослідивши і оцінивши представлені докази, що покладені в основу вироку, які суд вважає достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує її дії за ч.4 ст. 190 КК України, як шахрайство, заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання для обвинуваченої, судом не встановлено.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено до ОСОБА_10 цивільний позов, який було уточнено, про стягнення з ОСОБА_10 на його користь майнової шкоди в розмірі 1 094000,00 гривень, та моральної шкоди в розмірі 10 000000,00 гривень.

При цьому потерпілий вказав, що майнова шкода полягає у збитках, завданих діями обвинуваченої, внаслідок заволодіння майном, шляхом зловживання довірою а саме - грошових коштів у сумі 1 094000,00 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_7 була заподіяна майнова шкода на суму 1 094000,00 гривень,- грошові кошти, якими обвинувачена заволоділа шляхом зловживання довірою, що підтверджується наведеними у вироку доказами.

Щодо моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких як вказує ОСОБА_7 він зазнав з моменту як ОСОБА_10 вирішила його ошукати, у зв`язку з її протиправною поведінкою щодо нього та його дружини, адже ОСОБА_10 здійснила замах на заволодіння їх спільною сумісною власністю, а майном у розмірі 1 094 000,00 гривень вже незаконно заволоділа скориставшись їх довірою, добрим до неї відношенням. Протиправні дії ОСОБА_10 , яка не лише заволоділа його грошима, але й через суд з 2016 року по даний час намагається стягнути з нього подвійну суму, а саме 2 188 000,00 гривень, змусили його переживати, постійно опікуватися справами у суді, що краде не лише його спокій, але й час, як вільний так і робочий. Він постійно нервується, вдома на ґрунті невизначеності постійні сварки із дружиною, через які в них виникли проблеми зі шлюбом. В період вчинення ОСОБА_10 протиправних дій щодо нього, він був позбавлений можливості приділяти належну й достатню увагу своїй хворій матері, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Був змушений докладати додаткових зусиль задля відновлення порушеного звичайного укладу свого життя, організації побутових та фінансових питань.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.1 , п.2 ч.1, ч.3, ч.4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц зазначила, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в наслідок дій ОСОБА_10 потерпілий дійсно переніс моральні страждання, і виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково у розмірі 100000 гривен.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7«Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину його обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу обвинуваченого з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо. Тому, при обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_10 суд, відповідно до вищезазначених вимог, враховує наступне.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_10 встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не засуджувалася.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться законом до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, особу винної, відсутність обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої метою покарання є не тільки кара, а і виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 , та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах ч.4 ст.190 КК України.

Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про стягнення майнової шкоди та моральної шкоди задовольнити частково.

Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міскрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року, у забезпечення позову, залишити в силі до виконання вироку в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 у висунутому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 3641 КК України, як закінчений замах на зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, використання в супереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало тяжких наслідків інтересам громадян, за не доведеністю, що в її діянні є склад даного кримінального правопорушення, - виправдати.

ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю, окрім житла.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного затримання, після набрання вироку законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 , майнову шкоду в розмірі 1 094 000,00 гривень (один мільйон дев`яносто чотири тисячі грн. 00 коп.) та моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень (сто тисяч).

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Арешт майна, з забороною на відчуження на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_10 , застосований на підставі ухвали слідчого суді Лозівського міскрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року залишити в силі з метою забезпечення застосування в подальшому відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок кримінального правопорушення.

Речові докази - оригінал розписки, вилучений в ході обшуку у домоволодінні ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міскрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

DVD-R - диск, об`ємом 4,7 GB, на якому маються наступні написи, виконані маркером чорного кольору: «Розсекречено», слово ТАЄМНО закреслено, акт Хе 86/732 від 25.04.17. підпис. Лозівський ВП, № 237 т від 16.12.2016; DVD-R - диск, об`ємом 4.7 GB, на якому маються наступні написи, виконані маркером чорного кольору: «Розсекречено», слово ТАЄМНО закреслено, акт № 86/732 від 25.04.17, підпис, Лозівський ВП, № 238 т від 16.12.2016; DVD-R - диск, об`ємом 4,7 GB, на якому маються наступні написи, виконані маркером чорного кольору: «Розсекречено», слово ТАЄМНО закреслено, акт № 86/732 від 25.04.17. підпис, Лозівський ВП, № 1 т від 16.01.2017, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Поштовий конверт, відправник - Лозівська місцева прокуратура Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , вул. Центральна, 28, с. Григорівка, Барвінківський район, Харківська область, в якому документ відсутній; поштовий конверт, відправник - Лозівський міськрайонний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , вул. Центральна, 28, с. Григорівка, Барвінківський район, Харківська область, в якому знаходиться супровідний лист про направлення ухвали суду за підписом судді ОСОБА_64 , завірена копія ухвали суду від 18.01.2017 року, по цивільній справі, за підписом судді ОСОБА_65 . Супровідний лист на 1-му арк., копія ухвали на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Лозівський міськрайонний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , АДРЕСА_1 , в якому знаходиться повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_10 про явку до суду на 11:00 год., 04.01.2017 року, за підписом судді ОСОБА_65 . Повістка на 1-му арк.; завірена підписом ОСОБА_10 , та відтиском мокрої печатки ФГ «Скарбниця» копія договору позики від 25.11.2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , реєстровий номер: 1838. Копія договору на 2-х арк.; позовна заява ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , датована 14.09.2016 року, зверху над вказаною датою мається виправлення зроблене олівцем на 06.10.2016 року, мається підпис ОСОБА_10 . Позовна заява на 5-ти арк.; поштовий конверт, відправник - ВДВС Ізюмського МРУЮ в Харківській області, одержувач - ОСОБА_10 , вул. Центральна, 28, с. Григорівка, Барвінківський район, Харківська область, який скріплений металевою скобою до відповіді від ВДВС Ізюмського МРУЮ в Харківській області, яка надана ОСОБА_10 за № 11901 від 31.10.2016 року. Відповідь на 1-му арк., за підписом Начальника Ізюмського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Харківській області, ОСОБА_66 ; супровідний лист за підписом керівника Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_67 за № 04-31/339-17 від 27.01.2017, одержувач ОСОБА_10 , АДРЕСА_1 , до якого металевою скобою скріплений витяг з ЄРДР № 0000011 від 25.01.2017 за підписом прокурора ОСОБА_68 . Супровідний лист на 1-му арк., витяг на 1-му арк.; копія договору позики від 25.11.2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , реєстровий номер: 1838. Копія договору позики на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - ОСОБА_24 , одержувач - ОСОБА_10 ; копія договору позики від 25.11.2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на 2-х арк., з внесеними виправленнями нотаріусом ОСОБА_19 щодо сторін договору; нотаріальна заява ОСОБА_7 до приватного нотаріуса ОСОБА_24 на 1-му арк., реєстровий номер 811; копія заяви ОСОБА_7 до приватного нотаріуса ОСОБА_24 на 1-му арк., реєстровий номер 811; супровідний лист приватного нотаріуса ОСОБА_24 на адресу ОСОБА_10 на 1-му арк., вихідний № 281/01-16 від 17.09.2016 року; лист про результати розгляду звернення, вихідний № 33726/3-23764/19 від 30.09.2016 року на адресу голови фермерського господарства «Скарбниця» ОСОБА_10 підписаний заступником Міністра з питань державної реєстрації ОСОБА_69 . Лист на 1-му арк.; заява ОСОБА_10 міністру юстиції України ОСОБА_70 , підписана ОСОБА_10 12.09.2016 року. Заява на 2-х арк.; копія заяви ОСОБА_10 , адресованої до начальника головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_71 , голові Харківської ОДА ОСОБА_72 , датована 13.10.2016 року, без підпису, на 3-х арк. До вказаної заяви металевою скобою скріплено копія листа заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_73 від 27.11.2014 року № 01-52/3859, на 2-х арк. Копія заяви ОСОБА_10 , адресованої до начальника головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_71 , голові Харківської ОДА ОСОБА_72 , датована 13.10.2016 року, з підписом ОСОБА_10 на 3-х арк.; копія зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про стягнення штрафу за Договором позики та про стягнення моральної шкоди від 31.10.2016 року на 7-ми арк. Позовна заява ОСОБА_10 до ОСОБА_7 від 14.09.2016 року, підписана ОСОБА_10 на 2-х арк.; повідомлення ОСОБА_10 від приватного нотаріуса ОСОБА_19 вихідний № 358/01-16 від 13.09.2016 року, в якому ОСОБА_19 повідомляє ОСОБА_10 про те, що при посвідченні договору позики від 25.11.2015 року, за реєстром № 1838, була допущена технічна помилка щодо сторін договору: як позикодавець вказана ОСОБА_10 , а як позичальник вказаний ОСОБА_7 , а повинно було бути зазначено як позикодавець ОСОБА_7 , а як позичальник ОСОБА_10 ОСОБА_19 повідомляє ОСОБА_10 про те, що їй необхідно з`явитись в триденний термін для виправлення технічної помилки в тексті екземпляру договору позики ОСОБА_10 . Повідомлення на 1-му арк. До вказаного повідомлення металевою скобою прикріплено поштовий конверт, відправник - ОСОБА_24 , одержувач - ОСОБА_10 ; завірена копія ухвали Іменем України Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2016 року, справа № 629/3881/16-ц, номер провадження 2- р/629/5/16, за підписом судді ОСОБА_74 , на 1-му арк.; копія ухвали Іменем України від 11.10.2016 року, справа № 629/3881/16-ц, номер провадження 2- з/62937/16 за підписом судді ОСОБА_74 , на 2-х арк.; заява ОСОБА_10 на адресу Міністра юстиції України ОСОБА_75 , Міністра АПК України ОСОБА_76 , на якій мається підпис ОСОБА_10 , та відтиск мокрої печатки ФГ «Скарбниця» (35598337). Заява на 1-му арк.; позовна заява ОСОБА_10 до ОСОБА_7 від 14.09.2016 року, з підписом ОСОБА_10 . Заява на 2-х арк. До заяви металевою скобою скріплено квитанції про сплату судового збору в розмірі 6 890, 00 гривень. Квитанції на двох арк.; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, одержувач - ОСОБА_24 , відправник - ОСОБА_10 , дата подання: 29.09.2016, на 1-му арк. Опис документів, які вкладені у цінний лист, на 1-му арк.; відповідь приватному нотаріусу ОСОБА_24 від ОСОБА_10 на заяву від імені ОСОБА_7 , в якій мається підпис ОСОБА_10 , на 1-му арк.; копія договору позики між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 від 25.11.2015 року, реєстровий номер: 1838, на 1-му арк.; рекомендоване повідомлення, опис документів, відповідь ОСОБА_10 , копія договору позики від 25.11.2015 року скріплені між собою металевою скобою; відповідь приватному нотаріусу ОСОБА_24 від ОСОБА_10 на заяву від імені ОСОБА_7 , в якій мається підпис ОСОБА_10 , на 1-му арк., копія вказаної відповіді ОСОБА_10 на 1-му арк.; заява ОСОБА_10 подана до Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.10.2016 року, з підписом ОСОБА_10 . На заяві мається відтиск штампу Лозівського міськрайонного суду Харківської області про прийняття даної заяви 08.11.2016, ст. секретарем Пеньшиною. Заява на 1-му арк. До заяви металевою скобою скріплено на 1-му арк., копію паспорта та коді ІІН ОСОБА_10 ; копія позовної заяви про скасування виконавчого напису від 30.09.2016 року. Копія заяви від 06.10.2016 року на 3-х арк.; повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_10 , про виклик на 16:30 год. 20.10.2016 року, суддя ОСОБА_74 , підпис судді. Повістка на 1-му арк. До повістки скріплено металевою скобою завірену копію ухвали про відкриття провадження від 10.10.2016 року, справа № 629/3881/16-ц, номер провадженим 2/629/1804/16. Завірена копія ухвали на 1-му арк.; копія ухвали про відкриття провадження від 10.10.2016 року, справа № 629/3881/16-ц, номер провадження 2/629/1804/16 на 1-му арк., копії позовних заяв ОСОБА_10 про визнання недійсним договору позики в частині внесення до нього змін, та про визнання недійсним виконавчого напису від 30.09.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1838, без дати та підпису ОСОБА_10 у 4-х примірниках, по 5 аркушів в кожному примірнику; постанова про зупинення вчинення виконавчих дій (ВП № НОМЕР_10) державного виконавця Ізюмського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_77 , з його підписом та відтиском мокрої печатки вказаного відділу ДВС, від 29.11.2016 року на 1-му арк. До постанови скріплено металевою скобою поштовий конверт, відправник Ізюмський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Харківській області, одержувач - ОСОБА_10 ; постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2016 року, складена державним виконавцем Ізюмського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_78 , на 1-му арк., копія виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_24 від 30.09.2016 року на 1-му арк.; клопотання ОСОБА_10 про зупинення провадження у цивільній справі від 08.11.2016 року, з підписом ОСОБА_10 . На клопотанні мається відтиск штампу Лозівського міськрайонного суду Харківської області про прийняття даного клопотання 08.11.2016, ст. секретарем Пеньшиною. Клопотання на 1-му арк. До клопотання металевою скобою скріплено копію ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області про відкриття провадження, від 10.10.2016 року, справа № 629/3881/16-ц, номер провадження 2/629/1804/16, на 1-му арк., а також копію паспорта та коду ІІН ОСОБА_10 на 1-му арк.; заява ОСОБА_10 від 11.11.2016 року, з рукописним текстом та підписом ОСОБА_10 , на адресу судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області про надання підтвердження про її перебування в Лозівському міськрайонному суді 11.10.2016 року. Заява на 1-му арк.; супровідний лист за підписом судді ОСОБА_74 про направлення копії ухвали Іменем України від 20.10.2016 року ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , супровідний лист на 1-му арк., від 21.10.2016/ 14432, до якого скріплено металевою скобою завірену копію ухвали Іменем України від 20.10.2016 року, справа № 629/3881/16-ц, номер провадження 2/629/1804/16, на 1-му арк., про самовідвід головуючого по цивільній справі судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_74 ; завірена копія ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.01.2017 року, справа № 629/3587/16-ц, номер провадження 2/629/110/17, головуючий суддя ОСОБА_79 , на 1-му арк., про зупинення провадження по справі. В ухвалі зазначено, що ухвала не набрала законної сили; копія відповіді Головного територіального управління юстиції у Харківській області, адресована ОСОБА_80 , ОСОБА_10 , на 3-х арк., від 11.11.2016 № 07.02-23/07.02-29/28753; відповідь Головного територіального управління юстиції у Харківській області, адресована ОСОБА_80 , ОСОБА_10 , на 2-х арк., від 11.11.2016 № 07.02-23/07.02-29/28753, до якої скріплено металевою скобою поштовий конверт, відправник - Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, одержувач - ОСОБА_10 ; відповідь Головного територіального управління юстиції у Харківській області, адресована ОСОБА_81 , ОСОБА_10 , на 1-му арк., від 20.10.2016 № 07.02-23/07.02-29/27634; поштовий конверт, відправник - Ізюмський відділ ДВС міськрайонного управління юстиції в Харківській області, одержувач - ОСОБА_10 , до якого скріплено металевою скобою відповідь, на 1-му арк., адресована ОСОБА_10 від начальника Ізюмського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_82 , від 20.10.2016 № 11540, та копія заяви в порядку ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» до Лозівського міськрайонного суду Харківської області від державного виконавця ОСОБА_77 на 1-му арк.; лист щодо розгляду звернення ОСОБА_10 від першого заступника Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 18.11.2016 року № 30699/01-1912 на 1-му арк., до якого скріплено металевою скобою поштовий конверт, відправник - Головне територіальне управління юстиції в Харківській області, одержувачі - ОСОБА_83 , ОСОБА_10 ; лист формату А-4 з рукописним текстом, виконаним ОСОБА_10 олівцем, на якому зазначене наступне: «12.09. Ми пишемо заяву до Лозов. міського суду, 13.09. - оплачую квитанцію на 6890, 14.09. - здаю позовну заяву до ОСОБА_84 . міськ. суду, 16.09. - отримую листа від нотаріуса про технічну помилку при підписанні Договору позики, що позикодавець є позичальником, а позичальник є позикодавцем, 22.09. - Отримую від ОСОБА_24 -р. написаний 17.09.2016 лист пріоритетний, де був вкладений Договір Позики (копія) з виправленнями шариковою ручкою Позичальник на Позикодавця, Позикодавець на Позичальника. Змінено зміст Договору позики без рішення суду. Курявська сама прийняла рішення за суддю, 03.10./16 - вручено від копію, 30.09. - виконавчий напис приватним нотаріусом ОСОБА_24 вручено мені 03.10.16. начальником Ізюм, виконавчої служби ОСОБА_85 а також постанови про арешт майна, коштів та постанову про відкриття виконавчого провадження 6.10.16 - Подаю позовну заяву до Лозівського міськрайонного суду про скасування виконавчого напису від 30.09.16. приватним нотаріусом ОСОБА_24 а також позовну заяву (уточнену) про визнання недійсним Договору позики в частині внесення до нього змін та про визнання недійсним виконавчого напису від 30 вересня 2016 року зареєстрованого у реєстрі за№ 1838, 08.»; -поштовий конверт, відправник - Барвінківський ВП ГУ НП в Харківській області, одержувач - ОСОБА_10 , до якого скріплено металевою скобою висновок, на 1- му арк., про результати розгляду звернення ОСОБА_10 , від 18.10.2016, та відповідь ОСОБА_10 за результати розгляду її звернення на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Барвінківський ВП ГУ НП в Харківській області, одержувач - ОСОБА_10 , до якого скріплено металевою скобою висновок, на 1-му арк., про результати розгляду звернення ОСОБА_10 , від 18.10.2016, та відповідь ОСОБА_10 за результати розгляду її звернення на 1-му арк..; -повістка про виклик до суду ОСОБА_10 на 17:00 год. 11.10.2016 року, на 1-му арк.; копія заяви ОСОБА_10 від 13.10.2016 року на 1-му арк.; копія ухвали Іменем України Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2016 року на 1-му арк.; оригінали та копії документів Ізюмського міськрайонного відділу ДВС адресовані ОСОБА_10 , загалом на 8-ми арк.; копія позовної заяви про скасування виконавчого напису від 30.09.2016 року ОСОБА_10 на 3-х арк.; копія відповіді ОСОБА_66 від 20.10.16 № 11540 на адресу ОСОБА_10 на 1-му арк., копія заяви державного виконавця ОСОБА_77 на 1-му арк., копія поштового конверту на 1-му арк., які скріплені між собою металевою скобою; копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.10.2016 року на 1-му арк., копія поштового конверту на 1-му арк., які скріплені між собою металевою скобою; копія ухвали про відкриття виконавчого провадження Лозівського міськрайонного суду від 10.10.2016 року на 1-му арк.; звернення ОСОБА_10 до начальника Ізюмського міськрайонного відділу ДВС Територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_81 про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_10 та повернення вилученого майна, з підписом ОСОБА_10 , звернення від 17.10.2016 року, до якого скріплено металевою скобою копію ухвали Іменем України від 11.10.2016 року на 1-му арк.; дві копії довіреностей від 08.11.2016 року, від 11.07.2016 року, кожні на 2-х арк.; повістка про виклик до суду ОСОБА_10 на 10:00 год. 07.12.2016 року, за підписом судді ОСОБА_64 , на 1-му арк., до якої скріплено металевою скобою поштовий конверт, відправник - Лозівський міськрайонний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 ;-клопотання ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи від 12.01.2017 року, з підписом ОСОБА_10 , на 1-му арк.;-клопотання про зупинення провадження у цивільній справі ОСОБА_10 , від 08.11.2016 року, в двох примірниках, по 1-му арк. кожний, без підписів ОСОБА_10 ; три листи формату А-4, скріплені металевою скобою, з друкованим текстом на 3-х арк.; копія паспорту та коду ІІН ОСОБА_10 в двох примірниках, по 1-му арк. кожний; договір застави № 4 від 22.03.2016 року, між ПП «НВФ «ЮНІТЕК» та ФГ «Скарбниця», на 2-х арк., з підписом ОСОБА_10 , та відтиском мокрої печатки ФГ «Скарбниця»; договір застави № 1, без дати, з підписами та зразками почерку ОСОБА_10 , відтиском мокрої печатки ФГ «Скарбниця», договір на 2-х арк.; заява ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи та надання для ознайомлення матеріалів справи від 22.09.2016, на 2-х арк., з підписом ОСОБА_10 , до якого скріплено металевою скобою копію паспорта та коду ІІН ОСОБА_10 , на 2-х арк.; заява ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи та надання для ознайомлення матеріалів справи від 22.09.2016, на 2-х арк., з підписом ОСОБА_10 , до якого скріплено металевою скобою копію паспорта та коду ІІН ОСОБА_10 , на 2-х арк.; заяви ОСОБА_10 на адресу нотаріуса ОСОБА_24 про надання завірених копій документів, від 22.09.2016 року, заяви в двох примірниках, по два арк. кожний примірник, з підписами ОСОБА_10 ; копія паспорту та коду ІІН ОСОБА_10 на 2-х арк.; супровідний лист від 14.12.2016/ 18329 за підписом судді ОСОБА_64 про направлення копії ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.12.2016 року на 1-му арк., до якого скріплено металевою скобою завірену копію ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.12.2016 року, справа № 629/3881/16-ц, номер провадження 2/629/1804/16, за підписом судді ОСОБА_64 ; листи формату А-4 , на 6-ти арк., з друкованим текстом з виправленнями по тексту, виконані чорнилами синього кольору; заява ОСОБА_10 до ОСОБА_86 , ОСОБА_87 від 13.10.2016 року, без підпису ОСОБА_10 на 3-х арк.;-листи в кількості 7 штук, на одному з яких маються зразки почерку ОСОБА_10 виконані олівцем; поштові конверти, пусті в кількості 7 штук;- поштовий конверт, відправник - Лозівський міськрайонний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , в якому знаходиться повістка про виклик до суду ОСОБА_10 на 15:00 год. 04.11.2016 року, суддя ОСОБА_74 , на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Лозівський міськрайонний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , в якому знаходиться супровідний лист та ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.10.2016 року, справа № 629/3587/16-ц, номер провадження 2/629/1706/16 про повернення заяви ОСОБА_10 , супровідний лист на 1-му арк., ухвала на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Лозівський міськрайонний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , в якому знаходиться повістка про виклик до суду ОСОБА_10 на 09:00 год. 23.1 1.2016 року, суддя ОСОБА_88 , на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Барвінківський районний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , в якому знаходиться повістка про виклик до суду ОСОБА_10 на 09:00 год. 04.11.2016 року, суддя ОСОБА_89 , на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Лозівський міськрайонний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , в якому знаходиться повістка про виклик до суду ОСОБА_10 на 10:00 год. 08.11.2016 року, суддя ОСОБА_79 , на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Барвінківський районний суд Харківської області, одержувач - ОСОБА_10 , в якому знаходиться повістка про виклик до суду ОСОБА_10 на 10:30 год. 14.01.2017 року, суддя ОСОБА_90 , на 1-му арк.; поштовий конверт, відправник - Ізюмська ОДПІ ГУ ДФС в Харківській області, одержувач - ОСОБА_10 , в якому знаходиться акт від 12.12.2016 року № 7021201/35598337 на 2-х арк.; поштовий конверт, відправник - Господарський суд Харківської області, одержувач - ФГ «Скарбниця», в якому знаходиться рішення Іменем України від 01.11.2016 року справа № 922/3087/16 на 2-х арк., які були повернені ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міскрайонного суду Харківської області, - залишити останній за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок з підстав, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України, може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3