ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/1166/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/685/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , з участю представника власника майна - ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого власника майна - ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на майно, що було вилучено 11 05 2023 року під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 у ОСОБА_9 (докладний перелік якого перераховано в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року).

Місцем зберігання арештованого майна визначено камеру схову речових доказів відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Малиновського, 1.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у рамках кримінального провадження №20000754 від 20 07 2023 року, повернувши вилучене у ОСОБА_9 майно власнику.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, вказує, що прокурором у клопотанні про арешт майна не було дотримано процесуальних вимог, та не надано обґрунтованих підстав відповідності вказаного майна вимогам ст. 98 КПК України, а сама лише постанова про визнання вилученого майна речовим доказом не є вагомим доказом для вирішення вказаного питання.

Зазначає також, що у клопотанні прокурора жодним чином не вказано причини та обґрунтовані підстави мети застосування арешту майна, не підтверджено належними та допустимими доказами і фактично, як зазначено у клопотанні, експертиза та детальний огляд речей є єдиними підставами, відповідно до яких прокурор просить задовольнити подане клопотання.

Крім того, вказує, що електронні системи взагалі не підлягають арешту, а повинні бути лише оглянуті працівниками поліції та у разі необхідності інформація з них повинна бути скопійована, після чого вказане майно підлягає поверненню власнику.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор та слідчий заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення слідчого судді законним і обґрунтованим.

Сам власник майна про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останнього не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності власника майна, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи представника власника майна, думку прокурора та слідчого, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим відділом ВП №2 Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000754 від 20 07 2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України.

У ході досудового слідства встановлено, що невстановлені особи, шляхом обману з використанням завідомо підроблених документів у тому числі, заволоділи нерухомим майном, а саме квартирами АДРЕСА_2 та квартирою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з клопотання прокурора, до скоєння вищевказаних кримінальних правопорушень може бути причетним громадянин ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 11 05 2023 року в період часу з 07-18 години по 10-01 годину на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова, за місцем мешкання ОСОБА_9 було проведено санкціонований обшук квартири АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно (докладно перелічене в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року).

Проведеним оглядом вилученого майна встановлено, що без вилучення вказаних речей, останні могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого від 11 05 2023 року вказане майно (докладно перелічене у резолютивній частині ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року) визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене при обшуках майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення та з ним необхідно провести експертні дослідження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апелянта про те, що майно, докладно перелічене у резолютивній частині ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року не має ознак речового доказу, а подане клопотання не містить інформації, які конкретно сліди містить вилучене майно є безпідставними через передчасність, оскільки слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності щодо фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_9 для можливого використання, як доказу у кримінальному провадженні №0000754 від 20 07 2023 року.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна власником майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Як регламентовано статтею 100 КПК України на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доводи апелянта щодо незаконного вилучення комп`ютерних систем, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на ноутбуці, вилученому за місцем мешкання особи, щодо якої є підозра у причетності до вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 можуть міститися файли, які безпосередньо стосуються реєстрації права власності та інших відомостей, що стосуються квартир АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 , незаконне заволодіння якими є предметом досудового розслідування. Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявна інформація щодо необхідності проведення експертних досліджень майна, визнаного речовими доказами.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 170 КК України, арешт на комп`ютерні системи та їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо і надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що як ноутбук, вилучений за місцем мешкання ОСОБА_9 , а також інше вилучене майно потребують проведення відповідних експертиз, оскільки можуть містити відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя, врахувавши всі обставини кримінального провадження, обґрунтовано наклав арешт на вищезазначене майно.

Колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року у кримінальному провадженні № 0000754 від 20 07 2022 року за ч.3 ст. 190 КК України про задоволення клопотання прокурора та про накладення арешту на майно, вилученого 11 05 2023 року під час обшуку 11 05 2023 року в ході обшуку у квартирі АДРЕСА_1 у ОСОБА_9 , ідентифікаційні ознаки яких докладно зазначені у клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4