ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2082/23 Справа № 205/2641/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання задоволено та звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбуття покарання, призначеного йому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2020 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці та 15 днів.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що за час відбуття покарання засуджений має п`ять заохочень та не має дисциплінарних стягнень. Окрім того, ОСОБА_7 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою: «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», бере участь у роботі самодіяльної організації «санітарно-побутові секції відділень СПС», виявляє соціально корисну активність, займається вдосконаленням своєї освітньої підготовки, зокрема пройшов дистанційне навчання за курсом «Волонтерство під час війни», що у сукупності вказує, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції не звернув увагу на значну частину невідбутого покарання, яке становить понад рік, а також тієї обставини, що засуджений раніше звільнявся від відбуття покарання з випробуванням, однак висновків для себе не зробив та знову вчиняв нові злочини. Крім того, кримінальне правопорушення за вчинення якого ОСОБА_7 відбуває покарання було вчинено в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що не може характеризувати останнього, як такого, що довів своє виправлення.

Крім того, вказує, що не з`ясованими судом першої інстанції залишились питання про долучення засудженого до суспільно-корисної праці після звільнення, про майбутнє місце проживання та засоби до існування, а також його ставлення до вчиненого злочину та висновків, які останні для себе не зробив, що у своїй сукупності вказує на відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу суду вважали законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просили залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, вислухавши думку учасників апеляційного перегляду, дослідивши матеріали подання на засудженого, дійшов таких висновків.

Так, задовольняючи подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання, суд першої інстанції врахував, що за час відбуття покарання засуджений має п`ять заохочень та не має дисциплінарних стягнень, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою: «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», бере участь у роботі самодіяльної організації «санітарно-побутові секції відділень СПС», виявляє соціально корисну активність, займається вдосконаленням своєї освітньої підготовки, зокрема пройшов дистанційне навчання за курсом «Волонтерство під час війни, що на думку суду першої інстанції вказує, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та наразі мета призначеного покарання досягнута.

Як слушно зауважує прокурор в своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся від відбуття реального покарання з іспитовим строком, однак, не дивлячись на це, належних висновків для себе не робив та вчиняв нові злочини.

Так, ОСОБА_7 засуджувався вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільнявся від його відбуття з іспитовим строком в 1 рік.

В той же час, 25.06.2020 ОСОБА_7 був засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, а вже 21.12.2020 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 днів.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про неготовність засудженого до самокерованої та правослухняної поведінки, що також підтверджується й проведеним установою виконання покарання оцінкою ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, відповідно до якого ризик того, що засуджений ОСОБА_7 може вчинити новий злочин є середнім (а. с. 2).

Крім того, колегія суддів враховує, що до засудженого ОСОБА_7 вже 13.09.2022 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, було застосовано положення ст. 82 КК України та замінено йому невідбуту частину покарання більш м`яким та останній відбуває покарання у виді обмеження волі менше року.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Таким чином, обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа своє поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

В той же час, як слідує з характеристики на засудженого ОСОБА_7 останній, на добровільних засадах, виконує роботи по благоустрію відділення СПС, до праці ставиться добре, має п`ять заохочень. При цьому, жодних відомостей щодо працевлаштування засудженого на підприємствах установи матеріали справи не містять, а виконання робіт з благоустрою колонії, як зазначалось вище, є прямим обов`язком засудженого.

У даному випадку, з урахуванням значної частини невідбутого покарання, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого хоча і відбулись, однак на даний час вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 тільки став шлях виправлення, однак не довів його, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбуття покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4