Справа № 303/4756/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/202/23 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Мукачівського районного суду Закарпатської області від 20.02.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Худльово, Ужгородського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, неодноразово судимий: востаннє 16.02.2021 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 03 (три) роки, засуджений:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2021 та ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 02 (два) місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 12.06.2022 по 14.06.2022.

Речовий доказ: камерунську карликову козу з рубцем на передньому правому копитці, чорно-білої масті в плямах віком 9 місяців, яку передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 повернуто останній.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 12.06.2022 близько 14 год, знаходячись по вул. Духновича в смт Чинадійово, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з неогородженої частини території у чагарниках по АДРЕСА_2 , користуючись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, таємно, в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, з метою наживи, викрав прив`язану до бетонного стовпа камерунську карликову козу з рубцем на

-2-

передньому правому копитці, чорно-білої масті в плямах, віком 9 місяців, яка належить ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 4000 (чотири тисячі) грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду від 20.02.2023 щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про неповноту судового розгляду та постановлення вироку з порушенням норм процесуального права. Зокрема, вважає, що суд безпідставно визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Як вказано у вироку, обвинувачений викрав прив`язану до бетонного стовпа камерунську карликову козу, однак з показань потерпілої ОСОБА_10 слідує, що коза була прив`язана до дерева. Зазначені показання потерпілої спростовують доведену судом обставину. Окрім того, суд безпідставно, виключно на показаннях потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , дійшов висновку про неправдивість показань обвинуваченого ОСОБА_6 , який показав, що він йшов додому в стані алкогольного сп`яніння, та по дорозі помітив, що за ним йде коза. Він привів козу за мотузку до себе додому та прив`язав її, щоб вона не втекла. Він знав чия ця коза, але не привів козу до потерпілої, так як був у стані алкогольного сп`яніння. Він не крав козу, а якби її крав, то повів би її через ліс, щоб ніхто не бачив. Таким чином, суд безпідставно дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 діяв з корисливою метою, спрямованою на заволодіння чужим майном (козою) та що він вказану козу відв`язував та її таємно викрадав.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, його захисника та потерпілої, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Також колегією суддів враховується заява захисника-адвоката ОСОБА_7 про можливість розгляду кримінального провадження за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який висловив заперечення щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

-3-

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції дотримався.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, за викладених у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам та ґрунтуються на зібраних в кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що він йшов додому в стані алкогольного сп`яніння, і по дорозі помітив, що за ним йде коза. Він привів козу за мотузку до себе додому та прив`язав її, щоб вона не втекла. Він знав чия це коза, але не привів козу до потерпілої, так як був у стані алкогольного сп`яніння. Він не крав козу, а якби її крав, то повів би її через ліс, щоб ніхто не бачив.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Показаннями потерпілої ОСОБА_10 стверджується, що 12.06.2022 вранці біля 10 год, вона повела шість кіз на випас на вільну територію, яка нікому не належить. Прив`язала п`ять кіз мотузкою до дерев, а одну козу залишила вільною, оскільки вона в цей день повинна була окотитися. Пізніше прийшла до чагарників та виявила, що одна маленька коза з числа прив`язаних відсутня. Вона розпочала пошуки кози і сусідка їй повідомила, що ОСОБА_6 повів її козу за мотузку до місця свого проживання, до табору. Після чого звернулася до поліції, та разом з працівниками поліції прийшла до обвинуваченого додому, де на подвір`ї була прив`язана її коза.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 12.06.2022 до нього звернулись працівники поліції, які повідомили, що хтось вкрав козу і вона може знаходитися в таборі. Він провів працівників поліції в ромське поселення, а по дорозі діти йому розповіли, що ця коза знаходиться біля будинку ОСОБА_6 . Підійшовши до будинку обвинуваченого, вони побачили, що за стовп огорожі домоволодіння була прив`язана маленька коза, з якою гралися діти. ОСОБА_6 був у нетверезому стані, тому не міг пояснити обставини події. Наступного дня ОСОБА_6 пояснив йому, що він йшов по смт Чинадієво, за ним слідувала коза, яку він взяв на руки та приніс додому, при цьому він не пам`ятає чи він її прив`язував та допускав, що її прив`язали діти.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.06.2022, потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що 12.06.2022 близько 13 год 55 хв невідома особа ромської народності, перебуваючи на

-4-

неогородженій місцевості ділянки по АДРЕСА_2 , а саме чагарниках, здійснила таємне викрадення карликової кози чорно-білого кольору в плямах у віці 9 місяців, чим спричинила їй матеріальні збитки.

Протоколом огляду місця події від 12.06.2022 стверджується, що слідчий в період часу з 15 по 15 год 40 хв, у присутності двох понятих провів огляд неогородженої ділянки місцевості, яка розташована в чагарниках на відстані 200 м від будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_9 , яка повідомила про викрадення її карликової кози, біло-чорного кольору, віком дев`яти місяців особами ромського поселення, які проживають в АДРЕСА_1 , а також показала місце, де вона особисто залишила з метою випасу прив`язану козу, яку викрадено.

Протоколом огляду місця події від 12.06.2022 з фотаблицею до нього, стверджується, що слідчим в період часу з 16 по 16 год 30 хв, у присутності двох понятих проведено огляд місця події, безпосереднім оглядом якого є неогороджена місцевість на початку вул. Підгірній в смт Чинадієво Мукачівського району, в таборі ромського поселення, а саме неподалік буд. № 1, де з правого боку на відстані 4 м наявний бетонний стовп висотою 2 м, а біля нього прив`язана коза біло-чорного кольору. На момент огляду біля будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , підійшла до вищевказаного бетонного стовпа та повідомила, що прив`язана коза належить їй. В ході проведення огляду було вилучено камерунську карликову козу.

Згідно висновку експерта від 13.06.2022, ринкова вартість камерунської карликової кози з рубцем на передньому правому копитці, чорно-білої масті в плямах, віком дев`ять місяців, станом цін на 12.06.2022 становить 4000 грн.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що в ході досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані відповідно до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, отже дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, як визнав суд першої інстанції, і з цим погоджується колегія суддів, вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми та в повному обсязі підтверджують встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження.

Перевіряючи доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів визнає їх такими, що не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та наявності відповідних доказів.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому всім наявним доказам, у тому числі показанням як обвинуваченого, так і потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , а також дослідженим письмовим доказам суд, відповідно до вимог КПК України, дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи сторони захисту про те, що показання потерпілої в частині того, що коза була прив`язана до дерева, а не до стовпа, як свідчить обвинувачення, не впливають та не

-5-

спростовують правильність висновків суду і не впливають на доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено відповідно до ст. 50, 65-67 КК України в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

При його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорущшень проти власності, посередню характеристику. Обставини, які пом?якшуть покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено, а обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченому судом визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 02 (два місяці), яке останній має відбути реально, та яке, на думку апеляційного суду, буде цілком достатнім для реальної корекції соціальної поведінки останнього та запобігання продовженню злочинної діяльності.

Крім того, призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд застосував принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_12 дотримано вимоги ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке на думку колегії суддів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також співмірним вчиненому протиправному діянню, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Вчинення саме в цей період нового умисного кримінального правопорушення, на виконання положень ст. 34 КК України, утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Пунктом 1 частини 1 статті 67 КК України передбачено як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися ст. 32, 34 КК України.

Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, то як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз врахувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, зокрема, за ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому враховано таку кваліфікуючу кримінальне правопорушення ознаку, як повторність.

-6-

Разом з тим, в порушення ст. 67 КК України, не зважаючи на попередні судимості ОСОБА_12 , суд помилково врахував рецидив злочинів як обставину, що обтяжує його покарання, а тому таке посилання у мотивувальній частині вироку при призначенні покарання підлягає виключенню з вироку.

Виключення обтяжуючої обставини у виді рецидиву злочинів не впливає на призначене ОСОБА_6 з урахуванням ст. 50, 65, 71 КК України, покарання, яке на думку колегії суддів, є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи через, що підстав для зміни вироку колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів при апеляційному розгляді не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну даного вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2023, щодо ОСОБА_13 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді