Провадження №11-кп/801/635/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивоване тим, що чинним законодавством України не передбачено жодної можливості звільнення особи, засудженої до довічного позбавлення волі. З метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України, а також з огляду на міжнародні зобов`язання, що їх взяла на себе Україна шляхом набуття членства в Раді Європи, обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення. При цьому потрібно враховувати, що заміна невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не має бути передумовою умовно-дострокового звільнення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У своєму рішенні суд послався на те, що заява засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасною. На законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. ОСОБА_8 відбув більше двадцяти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України.

ОСОБА_8 звертається до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, однак відповідно до встановленого чинним законодавством порядку без вирішення питання про попередню заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2023 року та ухвалення нової, якою задовольнити його заяву в повному обсязі.

Вимоги обгрунтовує тим, що заміна невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не має бути передумовою умовно-дострокового звільнення. Не може бути підставою для відмови і відсутність певної норми в КК України, оскільки норми Конституції України є нормами прямої дії, а статті 69, 69-1 КК України дають суду можливість призначити таке покарання, яке було б сумісним з нормами Конституції України та рішеннями Європейського Суду з прав людини у справі "Савчук проти України" від 22.07.2021 року. На переконання заявника суд першої інстанції невірно дійшов висновку, що положення ст. 81 КК України можуть бути застосовані до засуджених тільки у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк в порядку ст. 82 КК України, оскільки таке застосування можливе на підстав ст. ст. 69, 69-1 КК України. Запроваджена законодавцем процедура у виді заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк є дискримінаційним до осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі вже понад 15 років.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить в своїй апеляційній скарзі скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2023 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 , та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_8 задовольнити та звільнити його умовно-достроково.

Вимоги мотивує тим, що рішенням від 16.09.2021 року за №6 (ІІ)/2021 р. Конституційний суд визнав ч. 1 ст. 81 КК України неконституційною у зв`язку із можливістю її застосування до осіб, яких засуджено відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Також зазначає, що ОСОБА_8 згідно характеристики, долученої до матеріалів справи, працевлаштований на виробничій майстерні на дільниці по виготовленню паперових мішків. Під час відбування покарання позитивно характеризується, своєю поведінкою слугує прикладом для інших, має 24 заохочення, має гіпертонічну хворобу ІІ ст.

Заслухавши доповідь головуючого судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_8 , думку захисника -адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги; думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга -задоволенню не підлягає.

Згідно матеріалів провадження, вироком Вінницького обласного суду від 10.11.1999 року ОСОБА_8 засуджено за п. п. "г", "ж", "а", "е", "з", "і" ст. 93, ч. 2 ст. 140, ст. 208, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 198-2 КК України, з урахуванням ст. 42 КК України до покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 01.06.2000 року вирок Вінницького обласного суду від 10.11.1999 року щодо ОСОБА_8 змінено, виключено з вироку рішення суду про кваліфікацію його дій за п. "е" ст. 93 КК України. Призначене ОСОБА_8 за п.п. "а", "г", "ж", "з", "і" ст. 93 КК України покарання у вигляді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі. На підставі ст. 42 КК України ухвалено вважати ОСОБА_8 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених п. п. "а", "г", "ж", "з", "і" ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 140, ст. 208, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 198-2 КК України, з урахуванням ст. 42 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі у тюрмі суворого режиму.

Вирок Вінницького обласного суду відносно ОСОБА_8 набрав законної сили 01.06.2000 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2019 року ОСОБА_8 зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 03.07.1998 року по 01.06.2000 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визнав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням - статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справах «Алакрам Хуммматов проти Азербайджану» від 18 травня 2006 року, «Ткачов проти України» від 13 грудня 2007 року).

06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини, яким були внесені зміни до положень ст.82 КК, якими визначено можливість заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.

Отже, суть заміни невідбутої частини покарання більш м`яким його видом полягає в тому, що засуджений повністю не звільняється від покарання, а йому лише замінюється один вид покарання (його невідбута частина) на інший. Тобто з моменту заміни особа відбуватиме вже новий вид покарання, призначений їй не вироком, а іншим рішенням суду.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відносно ОСОБА_8 питання щодо заміни йому покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не вирішувалось.

Таким чином, КК України передбачено можливість умовно-дострокового звільнення засудженого після звернення його до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким його видом, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4