ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року

м. Київ

справа № 344/20675/21

провадження № 51-160 км 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року, залишеним без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 11 жовтня 2021 року приблизно о 20:20, будучи особою, яка раніше вчинила розбійний напад, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Військова кафедра» неподалік магазину «Слов`янка», що за адресою вул. Є.Коновальця, 88 в м. Івано-Франківську, маючи умисел на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинив на ОСОБА_8 розбійний напад та заволодів її мобільним телефоном «iPhone11 ProMax», спричинивши потерпілій майнової шкоди на суму 25 000 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

За змістом касаційної скарги засуджений, не погоджуючись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно не допитав свідків, заявлених стороною обвинувачення, на виклику яких він наполягав, неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про надання часу для підготовки до судових дебатів та не вислухав його показання. Крім того, зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на порушення вимог КПК України, допущені судом першої інстанції, та безпідставно погодився з висновками суду першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений та захисник підтримали доводи касаційної скарги, просили її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Положеннями ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У поданій касаційній скарзі засуджений посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке, на його думку, призвело до безпідставного засудження його за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Проте зазначені доводи Суд уважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального й кримінального процесуального законів.

Так, при перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону суд першої інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому суд першої інстанції врахував, зокрема:

- показання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 про те, що 11 жовтня 2021 року приблизно о 20 год чекала на автобус на зупинці на вул. Коновальця та переглядала інформацію в телефоні. Неподалік була група з трьох нетверезих чоловіків. Один із них підійшов до неї та запропонував купити її телефон, але вона відмовила. Через декілька хвилин цей же чоловік підійшов до неї ззаду, схопив руками за горло та почав душити. З її руки випав телефон, чоловік підібрав його і повернувся до своїх знайомих. Вона просила повернути їй телефон, однак чоловік відмовився та пішов геть.

Потерпіла звернулась за допомогою до людей, які були на зупинці, та які викликали поліцію.

По прибуттю поліцейські в одному з дворів знайшли чоловіка, який напав на неї та забрав її телефон, вона його впізнала та повідомила про це поліцейських;

- показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - працівниць поліції - про те, що 11 жовтня 2021 року приблизно о 20:21 в ефір по рації було повідомлено про викрадення телефону на вул. Коновальця. По прибуттю вони в одному з дворів на вул. С.Стецько, що поблизу вул. Коновальця, виявили чоловіка, який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Потерпіла впізнала в ньому особу, яка викрала в неї телефон. Тоді обвинувачений сам видав телефон, який також упізнала потерпіла;

- показання свідка ОСОБА_11 про те, що 11 жовтня 2021 року приблизно о 21 год у її присутності в якості понятої поліцейські у дворі по вул. С.Стецько затримали чоловіка, який сидів на лавці, він назвався ОСОБА_6 . Біля нього лежали мобільний телефон та два паспорти на його ім`я. Потерпіла впізнала свій телефон та розблокувала його. Потім поліцейські помістили телефон у пакет і опечатали його;

а також дані, що містяться в:

- протоколі огляду місця події з фототаблицею до нього від 11 жовтня 2021 року, згідно з яким під час огляду внутрішнього двору біля будинку № 2 на вул. С.Стецько в м. Івано-Франківську виявлено два паспорти на ім`я ОСОБА_6 та телефон «iPhone 11 ProMax»;

- заяві ОСОБА_6 про добровільне надання працівникам поліції телефона «iPhone 11 ProMax»;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 жовтня 2021 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_8 на фото № 2 впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 11 жовтня 2021 року вчинила розбійний напад;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 29 жовтня 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_8 та її законного представника, під час якого вона розповіла та показала, де, коли та за яких обставин на неї було вчинено розбійний напад;

- відеозаписі з реєстратора поліцейських, на якому зафіксовано хід перевірки та встановлення особи ОСОБА_6 , якого впізнала потерпіла як особу, яка заволоділа її телефоном;

- протоколі огляду предмету від 12 жовтня 2021 року, згідно з яким на час огляду телефону «iPhone 11 ProMax» пошкоджень виявлено не було;

- висновку експерта № СЕ-19/109-21/11246-ТВ від 22 жовтня 2021 року, відповідно до якого встановлено ринкову телефона «iPhone 11 ProMax» станом на 11 жовтня 2021 року - 21 254 грн.

При цьому суд першої інстанції не встановив того, що потерпіла обмовила ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки її показання узгоджуються з іншими здобутими у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд першої інстанції встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та, ухвалюючи вирок, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому суспільно небезпечне діяння.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину стосовно неповнолітньої та в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про особу винного, зокрема, те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, тобто дотримався вимог статей 50, 65-67 КК України.

Доводи засудженого про порушення його права на захист колегія суддів уважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону.

Положеннями ст. 20 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1).

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6).

За ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення на підтвердження висунутого ОСОБА_6 обвинувачення заявила клопотання про допит свідків, у тому числі ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . В подальшому прокурор відмовився від допиту цих свідків, зокрема, через неможливість забезпечення явки їх у судове засідання.

У свою чергу сторона захисту заявила клопотання про допит указаних осіб у якості свідків захисту.

Суд, задовольнивши це клопотання, створив стороні захисту необхідні умови для реалізації своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Проте сторона захисту не спромоглась забезпечити своїх свідків для допиту в судовому засіданні. Тому суд першої інстанції обмежився дослідженням доказів, які були надані сторонами під час судового розгляду.

Так само суд першої інстанції, дотримуючись указаних положень КПК України, надав обвинуваченому можливість скористатись своїм правом на надання пояснень з приводу обвинувачення та на виступ у судових дебатах.

Але ОСОБА_6 відмовився надавати пояснення з приводу обвинувачення та заявив про свою неготовність до судових дебатів.

З журналу судового засідання та аудіозапису колегія суддів встановила, що впродовж чотирьох судових засідань головуючий надавав обвинуваченому можливість виступити з поясненнями й, відкладаючи судовий розгляд, роз`яснював наслідки незабезпечення доказів та попереджав про готовність до судових дебатів, надаючи достатньо часу для такої підготовки.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право обвинуваченого мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту на усіх етапах кримінального провадження, у тому числі й під час судового розгляду.

Таке право знайшло своє тлумачення й в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кен проти Австрії», згідно з яким обвинуваченому має бути надана змога належним чином організувати (підготувати) свій захист та без обмежень можливостей викласти усі відповідні аргументи сторони захисту перед судом і, таким чином, повпливати на перебіг судового розгляду.

Водночас забезпечення такого права має узгоджуватися з дотриманням чіткого балансу з розумністю строків судового розгляду.

Разом із цим, під час забезпечення права мати достатній час та можливості для підготовки до захисту слід враховувати й низку умов, зокрема: характер справи, її складність, стадію, на якій знаходиться кримінальне провадження, класифікацію кримінального правопорушення, завантаженість захисників та інші.

Суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних положень.

Колегія суддів уважає, що постановлений судом першої інстанції вирок відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції, за апеляційними скаргами захисника та засудженого, з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК України перевірив зазначені в них доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.

При цьому суд апеляційної інстанції, не встановивши порушення судом першої інстанції норм кримінального та кримінального процесуального права, з урахуванням конкретних обставин справи погодився з оцінкою доказів, досліджених місцевим судом і врахованих при доведенні винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, належним чином умотивувавши свої висновки.

Крім того, колегія суддів зважає на те, що обвинувачений під час апеляційного провадження реалізував своє право надати пояснення з приводу обвинувачення.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року стосовно нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3