ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1804/23 Справа № 196/723/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Прядівка Царичанського району Дніпропетровської області, що не працює, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та призначити обвинуваченому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, не оскаржуючи встановлені судом фактичні обставини, викладені у вироку, захисник у той же час зазначає, що при призначенні покарання судом не було враховано, що його підзахисний є особою похилого віку, пенсіонером, має поганий стан здоров`я та тяжкі захворювання. Вказує, що судом було зазначено у вироку про відсутність даних стосовно погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , разом з тим в рамках розгляду справи не було здійснено дій, спрямованих на встановлення дійсного стану здоров`я його підзахисного.

Зазначає, що ним додано медичні дані щодо стану здоров`я ОСОБА_8 , з урахуванням яких можливо застосувати звільнення останнього від відбуття покарання в порядку ст. 75 КК України.

Також вказує, що суд не мав застосовувати принцип повного чи часткового складання покарань, оскільки один із злочинів був вчинений із необережності, при цьому прокурор у своїй промові пропонував менший строк покарання і просив застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника потерпіла ОСОБА_9 просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, обгрунтовуючи це тим, що вирок суду, на її думку, є законним та справедливим, а призначене обвинуваченому покарання є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 .

Вважає, що посилання на наявність у обвинуваченого хвороб є надуманими, оскільки на момент вчинення ДТП у ОСОБА_8 не було виявлено будь-яких хвороб, при цьому останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Апеляційна скарга на вирок суду була подана також прокурором, втім у межах апеляційного розгляду останній від неї відмовився в порядку ст. 403 КПК України, відмова була прийнята судом.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання:

- за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України у виді 6 місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 4 роки.

На підставі ч. 1, 3 ст. 70, ст. 72 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), моральну шкоду в розмірі 10000 грн (десять тисяч грн 00 коп.).

В іншій частині позову - відмовлено.

Вирішено питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України та питання процесуальних витрат.

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 31.05.2022 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі ЗАЗ-1102, номерний знак НОМЕР_2 , прибув до магазину «Нектар», який розташований за адресою: вул. Піонерська, 92-В смт Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області, де біля металевого сміттєвого баку на землі виявив 1 скляну банку закриту зеленою кришкою з канабісом масою 153,354 г, в перерахунку на висушену речовину масою 140,502 г, 1 пластикову банку закриту червоною кришкою з канабісом масою 184,567 г в перерахунку на висушену речовину масою 168,779 г, та білий поліетиленовий пакет з речовиною масою 59,697 г, що складається з фрагментів гілочок канабісу масою 5,031 г, після чого підняв вищевказані ємності та пакет з вмістом в них, завантажив їх в салон та багажне відділення автомобіля ЗАЗ-1102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та поїхав по вул. Колгоспній в смт Царичанка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, тим самим почав незаконно зберігати та перевозити наркотичні засоби для власного вживання шляхом куріння, без мети збуту.

В подальшому, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ-1102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Колгоспній в тому ж населеному пункті в напрямку головної дороги по вул. Царичанській, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, в задовільних дорожніх умовах, на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в русі, велосипедисту ОСОБА_9 , яка рухалася на велосипеді жіночого типу синього кольору з малолітнім пасажиром, по лівому краю проїзної частини по вул. Царичанській в смт Царичанка та наближалася до даного перехрестя по головній дорозі, допустив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_9 та малолітнім пасажиром ОСОБА_10 , після чого водій ОСОБА_8 , не зупиняючи транспортний засіб, не залишившись на місці пригоди, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги пунктів 2.9. а), 2.10. а) б) в) г) д) є), 16.11. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому човноподібної кістки лівої ступні, гематоми і саден лівої гомілки, гематоми лівої ступні, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, так як викликали тривалий розлад здоров`я на термін часу, більш як 21 день.

В подальшому, ОСОБА_8 , керуючи вказаним автомобілем, при цьому незаконно зберігаючи та здійснюючи перевезення наркотичного засобу, продовжуючи рух по вул. Царичанській в напрямку вулиці Селянської в смт Царичанка, на перехресті вулиць Селянської та Царичанської в смт Царичанка, не впоравшись з керуванням транспортним засобом, виїхав за межі проїзної частини дороги та зіткнувся з парканом домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

У процесі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було опечатано та вилучено автомобіль ЗАЗ-1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час санкціонованого обшуку автомобіля в ньому було виявлено та вилучено 1 скляну банку з канабісом масою 153,354 г в перерахунку на висушену речовину масою 140,502 г, 1 пластикову банку з канабісом масою 184,567 г в перерахунку на висушену речовину масою 168,779 г, та білий поліетиленовий пакет з речовиною масою 59,697 г, що складається з фрагментів гілочок канабісу масою 5,031г.

Дії ОСОБА_8 у вищезазначеній частині у вироку кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, а також за ч. 1 ст. 286-1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 с. 309, ч. 1 ст. 286-1 КК України та доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований; наявність обставини, що пом`якшує покарання, якою було визнано часткове відшкодування шкоди.

Колегія суддів, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги захисника, вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність та достатність призначеного обвинуваченому покарання, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, вчинив неумисний злочин у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, яким потерпілому спричинено наслідки у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, при цьому згідно із встановленими обставинами події обвинувачений після того, як здійснив наїзд на потерпілу, місце скоєння злочину залишив, не намагався з`ясувати наслідки своїх дій, встановити стан потерпілої, надати їй допомогу, викликати швидку тощо.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на кількість виявленого в обвинуваченого особливо небезпечного наркотичного засобу, колегія суддів не вбачає підстав ані для призначення ОСОБА_8 менш суворого покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, ані для застосування іншого принципу визначення остаточного покарання за їх сукупністю.

Доводи захисника про наявність в обвинуваченого захворювань не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки з наданих медичних документів не вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_8 перешкоджає відбуванню ним призначеного покарання.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування з випробуванням можливо, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вказана норма є імперативною та розширеному тлумаченню не підлягає, а отже законом чітко передбачені обмеження щодо неможливості звільнення від відбування покарання з випробуванням зокрема осіб, засуджених за порушення правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Враховуючи вказані вимоги закону, беручи до уваги, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований злочин в стані алкогольного сп`яніння, звільнення останнього від призначеного покарання з випробування є неприпустимим.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції, таким, що відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а підстав для його пом`якшення та/або звільнення від його відбування з випробуванням не вбачає, у зв`язку із чим у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4