Справа № 697/942/20
Номер провадження 1-кп/697/9/2023
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про припинення застосування нелюдського та такого, що принижує честь та гідність поводження та небезпеки життю у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000067 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000067 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про припинення застосування нелюдського та такого, що принижує честь та гідність поводження та небезпеки життю і припинення застосування нелюдського поводження, приниження людської гідності та знущання. А саме забезпечення людського комфортного транспорту, комфортного перебування в будівлі суду з обідами, під час суду перебувати біля адвоката та під час повітряних тривог евакуювати його до бомбосховища.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане клопотання на підставі викладених в ньому доводів.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 також підтримала з викладених обвинуваченим підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 через його безпідставність.

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників провадження, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень статті 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 318 КПК України, судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань.

До обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2023 до 08 липня 2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою завжди пов`язаний з обмеженням основних прав та свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, серед яких свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, недоторканість особи.

Відповідно до п. 11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 №613/785/5/30/29/67/68 (далі - Інструкція), у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

В пункті 27 Інструкції зазначено, що за розпорядженням головуючого в судовому засіданні (судді-доповідача) начальник варти дозволяє спілкування обвинуваченому (підсудному), засудженому із захисником, прокурором та при цьому обвинувачений (підсудний), засуджений з-під охорони не звільняється.

Інструкція не містить випадків можливості перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, під час проведення судового засідання не в загородженні.

Крім того, головуючий не наділений правом дозволу перебування обвинуваченого, якому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не в спеціально відведеному місці загородженні.

Згідно вимог п. 3.16. наказу МВС від 20.01.2005 №60 дск (зі змінами), у залі судового засідання підсудні (обвинувачені) особи розміщуються за стаціонарним металевим загородженням або загородженням з органічного скла на лавах.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно із загальними принципами застосування ст. 3 Конвенції щодо утримання підозрюваних у скляних кабінах чи огорожах під час судових засідань, сформульованими у прецедентній практиці ЄСПЛ, стаття 3 Конвенції містить абсолютну заборону катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання.

Суд також враховує, що усі загородження, в яких знаходяться обвинувачені, запобіжний захід стосовно яких обраний у виді тримання під вартою, відповідають вимогам ДБН та надають можливість обвинуваченому ефективно використовувати свої права, зокрема право на захист, спілкування з захисником та іншими учасниками кримінального провадження.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , який утримується під вартою, проводиться у залі судових засідань, що обладнаний скляною кабіною.

Так, вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із захисником та отримувати правову допомогу, передавати документи, спілкуватись з іншими учасниками кримінального провадження та судом, працівники конвою не перешкоджають можливості спілкування обвинуваченого.

Обвинувачений перебуває один та має достатньо місця для того, щоб розкласти документи та робити необхідні нотатки.

Захисник має право знаходитись у безпосередній близькості з місцем утримання обвинуваченого та має можливість спілкуватися з підзахисним, при чому інші учасники кримінального провадження та служба конвою перебувають на відстані, що забезпечує можливість обвинуваченому конфіденційно спілкуватися зі своїм захисником та отримувати правову допомогу.

Також захисник та обвинувачений мають право спілкуватись як безпосередньо в ході розгляду справи, так і заявляти клопотання про оголошення перерви для такого спілкування.

Таким чином, обвинуваченим та стороною захисту не наведено переконливих аргументів, які б указували на те, що умови перебування обвинуваченого в даному судовому засіданні суперечать статтям 1, 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під час кримінального провадження в скляній кабіні не включає елемента приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості, не спричиняє йому страждання або труднощі такої інтенсивності, що перевищують неминучий рівень страждань, властивих утриманню, не порушує право обвинуваченого на захист та справедливий суд, оскільки обвинувачений має можливість безперешкодного спілкування із захисником, в тому числі в ході судового засідання, має можливість робити нотатки та записи, необхідні для реалізації вказаного права.

Також суд зазначає, що у рішенні у справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії» ЄСПЛ вказував, що слід брати до уваги міркування безпеки, оскільки безпека в залі суду є умовою справедливого судового розгляду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що такий захід безпеки, як перебування обвинуваченого в скляній кабіні, є пропорційним обмеженням його прав як особи, що утримується під вартою, здійснюється відповідно до закону, не порушує його право на захист, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що перебування обвинуваченого на лаві в спеціально обладнаному місці в залі судових засідань не порушує права та свободи обвинуваченого, є необхідним та пропорційним заходом безпеки, відповідає вимогам закону, а також не впливає негативно на справедливість судового розгляду.

За таких обставин, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про порушення його прав, та надання йому дозволу перебувати в залі судових засідань поза межами скляного боксу є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Що стосується харчування обвинуваченого ОСОБА_4 під час перебування його в будівлі суду, суд зазначає наступне.

Держава повинна забезпечити тримання особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а спосіб і метод виконання заходу не повинні завдавати їй душевного страждання чи труднощів, які б перевищували невідворотний рівень страждання, притаманний ув`язненню, і щоб здоров`я і самопочуття особи були належним чином забезпечені з огляду на практичні потреби ув`язнення (див. пункт 116). Суд вважає, що ці принципи також стосуються умов перевезення осіб, які перебувають під вартою, з пенітенціарної установи до суду і назад, а також їх тримання у будівлі суду, включаючи забезпечення належним харчуванням (див. рішення у справі «Яковенко проти України» (Yakovenko v. Ukraine), заява № 15825/06, пп. 103-113, від 25 жовтня 2007 року).

Відповідно до розділу 4 пункту 6 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України затверджених Наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, ув`язнені та засуджені перед відправленням для участі в кримінальному провадженні за межами СІЗО повинні отримати набір продуктів харчування, бути одягнені за сезоном, мати охайний зовнішній вигляд.

Особа з числа персоналу СІЗО, відповідальна за видачу продуктів харчування ув`язненим та засудженим, які відправляються за межі СІЗО для участі в кримінальному провадженні, визначається наказом начальника СІЗО. Про отримання продуктів харчування (або відмову в їх отриманні) ув`язнений або засуджений ставить свій підпис у журналі обліку продуктів харчування, що видаються ув`язненим і засудженим перед відправленням за межі СІЗО (додаток 13).

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зобов`язати начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» перевірити отримання продуктів харчування, що видаються обвинуваченому ОСОБА_4 перед його відправленням за межі СІЗО, зокрема при конвоюванні до Канівського міськрайонного суду Черкаської області для забезпечення його участі в судових засіданнях.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо евакуювання його до бомбосховища під час повітряних тривог, суд зазначає наступне.

У зв`язку з проведенням активних воєнних дій на території Держави Україна збройними силами рф, майже на всій території України лунають повітряні тривоги, що сповіщають цивільне населення про необхідність прослідувати до найближчого укриття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: здійснювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, обов`язкову евакуацію затриманих осіб, що перебувають в ізоляторах тимчасового тримання; підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, що перебувають в слідчих ізоляторах; етапування засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне ув`язнення, з установ виконання покарань, розташованих у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ, які розташовані в безпечній місцевості.

У відповідності до наказу голови Канівського міськрайонного суду від 28.07.2022 № 35-од, судові засідання під час повітряних тривог не проводяться.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне зобов`язати керівництво установи де утримується ОСОБА_4 забезпечити можливість перебування у бомбосховищі, чи іншому укритті на час оголошення повітряної тривоги у місцевості за місцем фактичного утримання.

Керуючись ст.ст. 1-29, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про участь в судових засіданнях поза межами скляного боксу при розгляді кримінального провадження № 0000067 від 26.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зобов`язати начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» перевірити отримання продуктів харчування, що видаються обвинуваченому ОСОБА_4 перед його відправленням за межі СІЗО, зокрема при конвоюванні до Канівського міськрайонного суду Черкаської області для забезпечення його участі в судових засіданнях.

Про результати перевірки заяви повідомити обвинуваченого та Канівський міськрайонний суд Черкаської області.

Забезпечити ОСОБА_4 можливість перебування у бомбосховищі, чи іншому укритті на час оголошення повітряної тривоги у місцевості за місцем фактичного утримання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1