1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4978/18 1-кп/335/81/2023
12 вересня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одружений, малолітніх дітей не має, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 02.04.2018 року, близько 08 години 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ 312 DПЕ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій часині пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Лермонтова в напрямку перехрестя з вул. Якова Новицького в м. Запоріжжі.
Рух на перехресті пр. Соборного з вул. Якова Новицького регулювався світлофорним об`єктом в автоматичному режимі, та для водія ОСОБА_5 був увімкнений зелений сигнал світлофора, що дозволяє рух.
В цей же час, пішохід ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, почав перетинати проїжджу частину пр. Соборного, рухаючись з права-наліво за напрямком руху мікроавтобусу на червоний сигнал світлофора для пішоходів, що забороняє рух.
Водій ОСОБА_5 , наближаючись до перехрестя пр. Соборного з вул. Якова Новицького в м. Запоріжжі, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де сказано:
п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода ОСОБА_6 , який перетинає проїжджу частину, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості та повної зупинки керованого транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною керованого мікроавтобусу «MERCEDES-BENZ 312 DПЕ» на пішохода ОСОБА_6 .
В ході дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 527 М від 26.04.2018 року, в ході дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 6-го ребра справа по лопатковій лінії, 9-го ребра справа по паравертебральній лінії без зміщення кісткових фрагментів, 10-го ребра справа по паравертебральній лінії з незначним зміщенням кісткових фрагментів, 6-го ребра зліва по середній ключичній лінії, 7-го ребра зліва по передній паховій лінії з незначним зміщенням кісткових фрагментів, 8-го ребра зліва по паховій лінії без зміщення кісткових фрагментів, закритого внутрішньо-суглобового розщеплено-вдавленого перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки, з розвитком гемартрозу (скупчення крові в порожнині суглобу), набряку м`яких тканин в області лівого колінного суглобу, закритого перелому зовнішнього виростка лівої плечової кістки зі змішенням кісткових фрагментів, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не явились небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день.
Крім цього, пішоходу ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани в області лобу, тім`яній області, саден в області обличчя, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-234 від 20.04.2018 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом зниження швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, минуло три роки, тобто сплив строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив закрити кримінальне провадження відносно нього.
Потерпілий або його представник в судове засідання не з`явилися.
Прокурор проти заявленого клопотання не заперечувала.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши доводи захисника, думку прокурора з приводу заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Чинні положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Санкція ч.1 ст.286 КК України, що діяла на час вчинення злочину, передбачає покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, відповідно до ст. 12 КК у редакції Закону від 15 листопада 2011 року № 4025-VІ, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином невеликої тяжкості, відповідно до чинної ст. 12 КК у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-УІІІ, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, яке було скоєно 02.04.2018 року.
З урахування тяжкості та часу вчинення злочину суд приходить до висновку, що на час проведення судового засідання строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності минули.
Відповідно до ч.2,3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Тобто перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг строку давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Водночас факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності та зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК України.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 13.04.2023 року обвинуваченого ОСОБА_8 було оголошено у розшук, проте згідно листа начальника відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 17.05.2023 року №6141/46/01/03-2023 під час виконання ухвали суду від 13.04.2023 року було встановлено його місце знаходження, але через його психологічний та фізичний стан здоров`я (не виходить на територію подвір`я через приступи паніки, із-за перенесеного інсульту у 2018 році, йде постійне погіршення здоров`я, на теперішній час не може писати, погано розмовляє, права рука майже не працює), доставити до суду не виявилося можливим, при цьому ОРС не заводилася.
Крім того, медичні документи, надані обвинуваченим в судовому засіданні свідчать про перебування обвинуваченого за місцем реєстрації та не можливістю з`являтися в суд за станом здоров`я.
При цьому, ОСОБА_5 до закінчення строків давності, який сплив 02.04.2021 року нових злочинів не вчиняв, тобто перебіг давності, відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 КК України, не переривався.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Як роз`яснено в п. 7 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
В ході судового розгляду справи встановлено, що судові витрати по справі складаються із розміру витрат на залучення експертів при проведенні судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу № 9-234 від 20.04.2018 року, вартість якої складає 1430 гривень 00 копійок.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь Держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що стороною обвинувачення не надано документального підтвердження витрат на проведення судової інженерно-транспортної експертизи №№ 9-234 від 20.04.2018 року вартістю 1430 грн., ці витрати з обвинуваченого не стягуються.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 на досудовому слідстві не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст. 288 КПК України суд,
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв"язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1