Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2026/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 15.03.2016р. до ЄРДР за №0000271 по обвинуваченню-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вонігово, Тячівського району, Закарпатської області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, раніше неодноразово судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Іршавського районного суду від 10.03.2016р. за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України - до трьох років і одного місяця позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а повторно скоїв кримінальне правопорушення, зокрема, він 11.03.2016р., близько 19.15 години, знаходячись в тильній стороні адміністративної будівлі вузлової вантажно-пасажирської залізничної станції Королево, Львівської залізниці, що по вул.Вокзальна-3 в смт.Королево, Виноградівського району, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, таємно викрав велосипед марки «Україна», який був припаркований біля вищевказаної будівлі, вартість якого згідно висновку експерта №11/444 від 28 серпня 2017 року, становить 684 (шістсот вісімдесят чотири) гривні, що належать ОСОБА_5 , і з викраденим зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення та визнав вину за ч.2 ст.185 КК України, пояснив, що дійсно він 11.03.2016р., близько 19.15 години, знаходячись біля залізничної станції Королево, Львівської залізниці, що по вул.Вокзальна-3 в смт.Королево, Виноградівського району викрав велосипед марки «Україна». В скоєному розкаюється і просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяв та клопотання про перенесення слухання справи не надав, і, оскільки, учасники судового розгляду на участі потерпілого не наполягали, тому розгляд справи проведено у його відсутності.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мали місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, обвинувачений винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Отже, обираючи покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до вимог ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.

Так, згідно ст.65 КК особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Між тим, санкцією ч.2 ст.185 КК передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

При визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК врахував характер та ступінь тяжкості скоєного даного злочину, те, що вчинений злочин, відповідно до ст.12 КК, є злочином середньої тяжкості, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який, зокрема, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, суспільно-корисною працею не займається, який будучи раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 раніше був судимий Іршавським районним суду від 10.03.2016р. за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України - до трьох років і одного місяця позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки /а.с.57-61/, а відтак інкримінований йому злочин вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення.

Так, відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71,72 КК України. Зокрема, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (ч.1 ст.71 КК України).

Окрім того, ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою (в останнє 23.02.2023р. вироком Тячівського районного суду Закарпатської області за ч.2 ст.286 КК України строком на 5 років і 6 місяців позбавлення волі (Справа №307/517/23) та 17.05.2023р. за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області за ч.2 ст.289 КК України строком на 5 років і 6 місяців позбавлення волі (Справа № 299/7075/22)

З урахуванням наведеного, суд констатує, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.70 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази та документи слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі, які складаються із 395,48 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи- стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Керуючись ст.ст.91,94,370,374,615 ч.15 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іршавського районного суду від 10.03.2016р., а саме один рік, і остаточно ОСОБА_4 призначити чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим вироком Виноградівського районного суду від 17.05.2023р. (справа №299/7075/22) остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі.

У строк остаточно призначеного покарання зарахувати ОСОБА_4 покарання відбуте ним частково за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.02.2023р. та вироком Виноградівського районного суду від 17.05.2023р. (справа №299/7075/22)

На підставі ст.72 КК України строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 16.12.2022р., тобто дати, зазначеної у вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.02.2023р.

Процесуальні витрати по справі, які складаються із 395,48 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи- стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Документи та диск «СД-Р» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази справі: велосипед марки «Україна», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.п.101-105) - залишити йому як законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1