Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000436 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 23 лютого 2021 року близько 20 години він, знаходячись у парковій зоні за адресою: м. Київ, вул. Обухівська 137, куди прийшов з метою викрадення чужого майна, підбіг до ОСОБА_7 яка знаходилась неподалік, та почав виривати сумку, яка була у неї на плечі. Після того, як ОСОБА_7 почала чинити опір, ОСОБА_5 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вирвав у неї сумку, в якій знаходились косметичка, платіжні картки, магнітний ключ, помада, гроші в сумі 40 гривень та мобільний телефон "iPhone XR 64 Gb". В подальшому ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2023 задоволено клопотання прокурора і ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 29.07.2023 включно без визначення розміру застави.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 вбачається, що він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник зазначає, що під час затримання обвинувачений знаходився у себе в квартирі і його засоби зв`язку були в матеріалах кримінального провадження. Потерпіла в судові засідання не з`являється, знаходиться за кордоном, тобто все вказує, що вчинено нетяжкий злочин. Тому вважає, що підстав тримати ОСОБА_5 під вартою немає.

Наголошує на тому, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, відсутні, оскільки ОСОБА_5 не переховувався від органу досудового розслідування та суду, не нищив документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не впливав на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином і не вчинив інше кримінальне правопорушення. Також раніше до його підзахисного було застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Сторони кримінального провадження, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не прибули і клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявляли. Не подавав таке клопотання і обвинувачений, який тримається під вартою. А тому згідно з ч.4 ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і дійшов висновку про відсутність підстав, що які б свідчили про можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме, позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, обставини кримінального правопорушення та мотиви відповідно до формулювання висунутого обвинувачення, а також процесуальну поведінку обвинуваченого, який після скерування обвинувального акта до суду не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим оголошувався його розшук і після затримання на підставі ухвали суду йому було змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ризики, вказані в ухвалі суду, існують і виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3