печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000522,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання слідчий у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000522 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

09.06.2023 слідчим у кримінальному провадженні - старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, вручено повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Маріуполя Донецької області, громадянин України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України. Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку з ОСОБА_4 відсутні. Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо. Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про його виклик опубліковані на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 117 від 13 червня 2023 р.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину, підтверджуються наступними матеріалами:

1) протокол огляду реєстру юридичних осіб Російської Федерації від 24.04.2023;

2) виписка з реєстру юридичних осіб Російської Федерації;

3) протокол огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 01.05.2023;

4) висновок експерта № СЕ -19/111-23/22587-ФП від 26.05.2023 про проведення портретної експертизи;

5) протокол огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 01.05.2023;

6) лист Пенсійного фонду України від 28.04.2023 № 2800-050203-5/23525.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості вказують на вірогідну причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Сторона обвинувачення звертається з цим клопотанням з метою забезпечити конфіскацію майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Підставою звернення з цим клопотанням є те, що санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає додаткове факультативне покарання у виді конфіскації майна.

Клопотання подається з метою запобігти відчуженню нерухомого майна. Ризик відчуження майна обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаним у кримінальному переслідуванні проти себе, усвідомлюючи, що за вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки держави, громадянином якої він являється, держава Україна застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна, чинитиме дії протягом досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі по укладенню фраудаторного правочину, спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні.

Майном, що належить арештувати із забороною розпоряджатися, є квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Документами, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на майно, є інформація № 336933887 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває квартира АДРЕСА_3 .

Факт перебування ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України при змозі залишитися на підконтрольній органам державної влади України території, наявність прізвища, імені по батькові як керівника державної установи у виписці з реєстру юридичних осіб держави-агресора у сукупності викликає обґрунтовану підозру про вчинення кримінального правопорушення, яке орган досудового розслідування кваліфікує за ч. 5 ст. 111-1 КК України, що є тяжким злочином, наявність додаткового покарання у виді конфіскації майна вказує, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешт майна - на думку сторони обвинувачення є цілком обґрунтованим.

Арешт майна із забороною ним розпоряджатися виправдовує потреби досудового розслідування втрутитися в права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки додатковим покаранням за вчинення колабораційної діяльності у формі, передбаченій ч. 5 ст. 111-1 КК України, є конфіскація майна; колабораційна діяльність, яка вчиняється громадянином України, спрямовується на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності держави, громадянином якої він є. Отже потреби досудового розслідування співрозмірні із завданнями кримінального провадження захистити державу від кримінальних правопорушень, а також притягнути до відповідальності кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, в міру своєї вини.

Негативні наслідки для ОСОБА_4 від арешту майна не наступають, оскільки в праві користуватися та володіти майном підозрюваного ОСОБА_4 не обмежують.

Метою накладення арешту на майно у даному випадку є забезпечення можливої конфіскації майна як покарання у разі визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У судове засідання слідчий не з`явився. До суду слідчий ОСОБА_5 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Аналіз вище зазначених норм закону вказує, що у разі розгляду клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя повинен перевірити доводи поданого клопотання щодо наявності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до мети, яку зазначає слідчий чи прокурор у своєму клопотанні.

При цьому, визначення мети арешту, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, та обґрунтування її наявності, є обов`язковою.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, за вчинення вказаних злочинів, передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту майна, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000522 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме квартиру АДРЕСА_3 , в частці, належній підозрюваному ОСОБА_4 із забороною розпоряджатися нею.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1