Дата документу 04.07.2023 Справа № 336/6078/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6078/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/209/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, яка не працює, зареєстрована у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2021 року, яким визнано ОСОБА_6 винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин виправних робіт.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги закону, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 120 годин виправних робіт, що менше мінімального строку, передбаченого для цього виду покарання.

Крім того, цей вид покарання не може бути застосований до обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки вона ніде не працює.

Прокурор вважає, що з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченої, яка раніше не була судимою, але ніде не працює, їй слід призначити покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 408 КПК України тягне за собою зміну судового рішення, тому що покарання у виді громадських робіт є менш суворим, ніж виправні роботи.

Згідно з вироком суду, 23 червня 2021 року приблизно о 19.00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , з шухляди столу шляхом вільного доступу викрала належні ОСОБА_10 20000 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинувачену та її захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону в цілому відповідає.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді 120 годин виправних робіт, суд не звернув увагу на положення ч.1 ст.57 КК України, відповідно до якої, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.

Крім того, як убачається з матеріалів провадження, обвинувачена ОСОБА_6 не працевлаштована.

Отже, суд першої інстанції помилково призначив ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт, яке до неї не може бути застосовано, оскільки остання не працевлаштована, а також помилково призначив покарання на строк, не передбачений законом для вказаного виду покарань.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 407, 409 КПК України, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 раніше не судима, обставиною, яка пом`якшує її покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є визнання вини у скоєнні кримінального проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди, що підтверджено наявною в матеріалах провадження розпискою потерпілого, обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст.404- 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2021 року, яким визнано ОСОБА_6 винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4