Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1108/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Черняхівського Бердичівського районного суду Житомирської області від 20.07.2022 у кримінальному провадженні № 0000408 за ч.1 ст. 366 КК України щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черняхів Житомирської області, директора КП «Черняхів-Добробут», проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_9 (далі ОСОБА_12 ) визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (далі КК), та виправдано вказану особу у зв`язку з недоведеність, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Судові витрати за проведення судово-почеркознавчих експертиз вирішено віднести за рахунок держави.

Вирішено залишити без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 (далі ОСОБА_13 ).

Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_12 обвинувачується у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та складанні завідомо неправдивих документів, за таких обставин.

Згідно розпорядження селищного голови від 13.02.2009 № 5 ОСОБА_12 прийнято на посаду директора КП «Черняхів-Добробут».

Після призначення на посаду, ОСОБА_12 уповноважено як посадову особу місцевого самоврядування, на складання протоколів адміністративних правопорушень, згідно рішення виконкому Черняхівської селищної ради №161 від 25.11.2010, тобто наділено організаційно-розпорядчими обов`язками та правом першого підпису в офіційних документах при складанні протоколів про адміністративні правопорушення до 26.05.2011.

В подальшому, ОСОБА_12 будучи посадовою особою, а саме, перебуваючи на посаді директора КП «Черняхів-Добробут», був уповноважений як посадова особа на складання протоколів адміністративних правопорушень, згідно рішення виконкому Черняхівської селищної ради №67 від 26.05.2011, тобто був наділений організаційно-розпорядчими функціями та правом підпису в офіційних документах при складанні протоколів про адміністративні правопорушення станом на 27.03.2015.

Будучи уповноваженим на складання протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_12 перебуваючи за адресую: АДРЕСА_2 , 27.03.2015 склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_13 , відповідно до якого остання спалювала сміття на землях загального користування, чим порушила Правила благоустрою смт. Черняхів. У зазначений протокол Проценком внесено завідомо неправдиві відомості про те, що свідком правопорушення є ОСОБА_14 .

Крім цього, ОСОБА_12 , будучи уповноваженим на складання протоколів про адміністративні правопорушення у межах Черняхівської селищної ради, 27.03.2015 склав завідомо неправдивий акт про те, що з участю громадянина ОСОБА_14 , мешканця АДРЕСА_3 , був складений акт про те, що цього числа під час написання протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_13 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне порушення відбудеться 03.04.2015 о 09 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради.

Згідно висновку експерта №1/373 від 13.04.2016, підпис від імені ОСОБА_14 у графі «Свідки правопорушення:», який розміщений у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_13 від 27.03.2015, виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою.

Згідно висновку експерта №1/373 від 13.04.2016, підпис від імені ОСОБА_14 біля друкованого тексту « ОСОБА_14 » у акті від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_13 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. у приміщенні Черняхівської селищної ради, виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою.

В апеляційних скаргах:

- представник потерпілої ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 ставить питання про скасування вироку та постановлення нового вироку, яким ОСОБА_12 визнати винним за ч.1 ст. 366 КК України та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 366 КК. Задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 та стягнути на користь останньої 64000 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Твердить про необґрунтованість вироку, не належну оцінку доказів судом та незаконне визнання доказів недопустимими.

- прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн із позбавленням права обіймати посади в державних органах та органах місцевого самоврядування на строк 2 роки. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_12 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Твердить про невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає про необхідність повторного дослідження доказів у справі та повторно допитати свідка ОСОБА_14 .

Заслухавши доводи представника потерпілої ОСОБА_8 та прокурора в підтримання своїх апеляційних скарг, доводи захисника та пояснення обвинуваченого в заперечення апеляційних скарг, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, таких вимог дотримався.

Висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_12 на підставі п.1 ч. 1 ст. 273 є належним чином мотивованими, а вирок суду - законним та обґрунтованим.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених під час судового розгляду доказах у їх сукупності, наданих сторонами обвинувачення та захисту, яким дано належну оцінку, які не доводять винуватість ОСОБА_12 у висунутому вказаній особі обвинуваченні поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Згідно із судовою практикою з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку зазначається про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, відповідно до положень ч. 6 ст. 22 КПК.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КК, суд першої інстанції в мотивувальній частині виправдувального вироку навів формулювання обвинувачення, яке було пред`явлене ОСОБА_12 органом досудового розслідування і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано безсумнівних та допустимих доказів про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК. Все це належним чином мотивовано. У резолютивній частині вироку зазначено рішення про виправдання ОСОБА_12 у пред`явленому обвинуваченні з підстави недоведеності, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується вказана особа.

З матеріалів провадження вбачається, що суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 , провів судовий розгляд у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності.

Суд першої інстанції в судовому засіданні, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому розслідуванні документи, докази на підставі яких ОСОБА_12 було пред`явлене обвинувачення, надавши їм належну оцінку.

Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, зазначив, з яких підстав визнав окремі докази недопустимими, та не визнав подані учасниками документи доказами в розумінні вимог ч. 3 ст. 99 КПК, і обґрунтовано дійшов висновку про невинуватість обвинуваченого, вказавши у мотивувальній частині вироку підстави виправдання.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

У цій справі суд першої інстанції зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК, суд першої інстанції повно допитав обвинуваченого, потерпілу та свідків, дослідив всі докази, надані стороною обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_12 не визнав свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав, що він не вчиняв внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів та не складав завідомо неправдивих документів. Стверджував, що він як директор КП «Черняхів-Добробут» він згідно рішення виконкому Черняхівської селищної ради від 26.05.2011 № 67 був уповноваженою посадовою особою на складання адміністративних протоколів. Зранку 27.03.2015 побачив, що громадянка ОСОБА_7 прибирала сміття, яке спалювала. З цього приводу близько 10 години у присутності ОСОБА_15 і ОСОБА_16 він на місці події склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП щодо ОСОБА_13 , в якому вказав свідка ОСОБА_14 (сусіда ОСОБА_13 ), який бачив, що ОСОБА_13 в канаві біля свого будинку продовжувала прибирати, згрібала та палити сміття. Після цього він зачитав ОСОБА_13 протокол про адміністративне правопорушення, дату його розгляду. Коли ОСОБА_13 відмовилась підписати протокол, ОСОБА_12 поїхав в селищну раду, надрукував акт про повідомлення ОСОБА_13 про дату розгляду її справи, в якому він підписалався разом з ОСОБА_16 , знову приїхав до подвір`я ОСОБА_14 , де останній підписався в акті і в протоколі.

Вказані показання обвинуваченого повністю узгоджуються з детальними показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_15 показав, що він був головою адміністративної комісії в Черняхівській селищній раді. Уповноваженим на складання протоколів про адміністративне правопорушення в той час був ОСОБА_12 . Підтвердив, що в 2015 році, зранку в робочий день він з ОСОБА_12 проїжджали службовим автомобілем по вул. Театральній в смт Черняхів і він побачив, що вулиця в диму та громадянка загрібала листя та палила, тому він сказав, щоб ОСОБА_12 попередив її, бо це робити заборонено. ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 погасити вогонь, на що вона відмовилася. Після чого вони поїхали в селищну раду, взяли бланки протоколів, ОСОБА_16 , та приїхали до будинку ОСОБА_13 , де ОСОБА_12 почав складати протокол про адміністративне правопорушення. Поряд була присутня ОСОБА_16 , якась жінка з дитиною, та ОСОБА_13 . З подвір`я вийшов ОСОБА_14 , з яким вони привітались, при цьому ОСОБА_12 вже складав протокол. Подальшої розмови він не чув, оскільки перебував в автомобілі. В подальшому, було проведено засідання адміністративної комісії, на яке ОСОБА_13 не з`явилася, але оскільки був акт з підписами свідків про повідомлення ОСОБА_13 про розгляд справи, засідання було проведено та винесена постанова про притягнення ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що в березні 2015 року перебувала в робочому кабінеті в селищній раді та до неї зайшли ОСОБА_15 з ОСОБА_12 , який був уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, та попросили виїхати на місце та скласти протокол про вчинення правопорушення, так як жінка спалювала сміття по вул. Театральній. В той же день ОСОБА_16 зі ОСОБА_15 та ОСОБА_12 виїхали на вулицю Театральну в смт. Черняхів. Свідок вказала, що коли вони приїхали до ОСОБА_7 , то побачила близько до її будинку розкладене багаття, яке не горіло, але був дим. Як почали складати протокол, то з другої сторони вулиці позвали сусіда ОСОБА_14 , який був у себе на подвір`ї. Протокол складав ОСОБА_12 , а вона фотографувала. ОСОБА_14 періодично виходив до них на дорогу та повертався до себе в двір, бо це зайняло певний час. ОСОБА_13 не заперечувала, що то її сміття, казала, що загасить дим. ОСОБА_12 повідомив процедуру розгляду протоколу ОСОБА_13 . Після цього вони поїхали в селищну раду, де ОСОБА_16 підписала акт про повідомлення ОСОБА_13 про розгляд її справи, а також підписувала протокол, потім всі матеріали були направлені на адмінкомісію та розглянуті.

Потерпіла ОСОБА_13 показала, що зранку 27.03.2015 до її будинку по вул. Театральній в смт. Черняхові до неї неодноразово приїжджав ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які сказали їй, що палити сміття заборонено, на що вона відповіла, що знає і не палить. Зі свого подвір`я вийшов сусід ОСОБА_14 , якому ОСОБА_12 сказав, що палити сміття не можна, на що ОСОБА_14 відповів, що знає. Стверджувала також, що протокол про адміністративне правопорушення з приводу паління листя при ній не складався, анкетні дані у неї не питали, не зачитували їй права та обов`язки, не викликали на адміністративну комісію до селищної ради та не повідомляли про дату розгляду протоколу. Згодом вона дізналась від працівника виконавчої служби про стягнення з неї штрафу у загальній сумі близько 800 гривень за вчинення адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_14 стверджував, що проживає по сусідству зі ОСОБА_7 та був очевидцем того як представники селищної ради, серед яких був ОСОБА_12 , біля будинку потерпілої ОСОБА_13 розмовляли з нею за купку сміття, яка находилася біля воріт ОСОБА_13 та говорили, що не можна палити сміття. ОСОБА_13 при цьому загрібала сміття, однак, не палила його. ОСОБА_12 зачитав лист обласної ради про заборону наявності та паління сміття біля будинків, в якому він поставив підпис під одним із пунктів. Стверджував також, що він будь-яких протоколів та акт не підписував, не чув, щоб ОСОБА_13 роз`яснювали її права та обов`язки, що вона відмовлялася підписувати документи та надавати про себе інформацію, що повідомляли її про розгляд протоколу.

Свідок ОСОБА_17 повідомила, що проживає в АДРЕСА_4 та знає ОСОБА_13 як маму її сусіда. Повідомила, що у 2015 році вийшла в двір та побачила якогось чоловіка, який стояв на вулиці та кликав рукою, тому вона вийшла з двору, а їй вказаний чоловік сказав, що ОСОБА_13 палить сміття, запропонував їй підписатись, на що вона відповіла, що нічого не бачить та підписувати не буде.

Свідок ОСОБА_18 показав, що в 2015 році перебував на посаді селищного голови. ОСОБА_12 був директором житлово-комунального господарства та мав право складати адміністративні протоколи. На ОСОБА_19 був складений адмінпротокол, за результатом розгляду якого на ОСОБА_13 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Аналізуючи вищевказані докази, суд першої інстанції обгрунтовано визнав доведеним, що

ОСОБА_14 був свідком адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_13 , з приводу якого 27.03.2015 ОСОБА_12 склав протокол про адміністративне правопорушення. При цьому обвинувачений ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_16 підтвердили правильність складеного та підписаного ними акту про повідомлення ОСОБА_13 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, заперечення щодо факту підписання зазначеного акту висловив ОСОБА_14 .

Судом також було досліджено:

- копія заяви потерпілої ОСОБА_13 від 17.07.2015 про те, що у березні 2015 року вона прибирала сміття з канави на вулиці біля свого будинку по АДРЕСА_2 . До неї під`їхав заступник голови селищної ради ОСОБА_15 та ОСОБА_12 і сказали не палити сміття, приїжджали до неї тричі, втретє з ними була ОСОБА_16 . Також у заяві вказано, що на засідання адмінкомісії вона не була запрошена, посилання на свідка сусіда ОСОБА_14 не відповідають дійсності;

- висновок експерта №1/373 від 13.04.2016 про те, що підпис від імені ОСОБА_14 у графі «Свідки правопорушення» у наданому протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_7 від 27.03.2015 виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_14 біля друкованого тексту « ОСОБА_14 » у акті від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_7 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради, виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою;

- копія Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, торгівлі на ринку, додержання тиші на території Черняхівської селищної ради, затверджені рішенням сесії селищної ради від 15.04.2009, згідно п/п. 9 п. 4.6. яких, забороняється спалювати листя, сміття на територіях домоволодінь без погодження з органами державного пожежного нагляду;

- копія розпорядження селищного голови № 5к від 13.02.2009 про прийняття на посаду директора КП «Черняхів-Добробут» ОСОБА_12 з 13.02.2009;

- копія рішення виконкому селищної ради від 25.11.2010 № 161 «Про утворення адмінкомісії», відповідно до якого уповноважено посадову особу місцевого самоврядування ОСОБА_12 - директора КП «Черняхів-добробут» на складання протоколів адмінпорушень;

- висновок експерта від 28.11.2016 № 1/3556 про те, що рукописні та цифрові написи, які розміщені на бланкових рядках у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015, окрім рукописів, які читаються: «розділ IV п. 4.6. пп 9» виконані ОСОБА_12 . Підпис, який розміщений у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 в графі «Особа, що склала протокол: Проценко» виконаний ОСОБА_12 . Підпис, який розміщений у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 в графі «Свідки правопорушення» під рукописним написом « ОСОБА_14 Театральна 8/1» виконаний, ймовірно, ОСОБА_15 . Підпис, який розміщений напроти прізвища: « ОСОБА_16 » у акті від 27.03.2015 смт. Черняхів про те, що ОСОБА_7 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. в приміщені Черняхівської селищної ради виконаний ОСОБА_16 . Підпис, який розміщений напроти прізвища « ОСОБА_9 » у акті від 27.03.2015 смт. Черняхів про те, що ОСОБА_7 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради виконаний Проценком. Підпис, який розміщений навпроти прізвища: « ОСОБА_14 » у акті від 27.03.2015 р. смт. Черняхів про те, що ОСОБА_7 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09:00 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради виконаний, ймовірно, ОСОБА_15 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 19.10.2016 у ОСОБА_15 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 19.10.2016 у ОСОБА_9 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 19.10.2016 у ОСОБА_16 ;

- інформація Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби з копіями постанов державного виконавця про стягнення зі ОСОБА_13 на користь держави 680 грн. штрафу; постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2015, постановлена на підставі постанови №6 від 03.04.2015, виданої Черняхівською селищною радою про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 680 грн. штрафу; постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2015 за фактичним виконанням;

- інформація з Житомирської дирекції ПАТ «Укрпошта» про неможливіть перевірити та надати інформацію щодо надходження рекомендованого листа №890 від 06.04.2015 на ім`я ОСОБА_13 ;

- протокол огляду предметів від 21.09.2017, до якого приєднано копії документів, що вилучені в приміщенні Черняхівської селищної ради, а саме: справа №6 про адміністративне правопорушення, скоєне гр. ОСОБА_7 за ст. 152 КУпАП від 03.04.2015, в якій міститься постанова № 6 від 03.04.2015 про визнання ОСОБА_7 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП, протокол №6 засідання адміністративної комісії при Черняхівській селищній раді від 03.04.2015, конверт з рекомендованим листом на ім`я ОСОБА_7 від 06.04.2015, супровідний лист від 04.12.2015 відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції, постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2015, ухвала слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2015 у справі № 293/1461/15-к, опис речей і документів, що були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 15.12.2015, акт комісії Черняхівської селищної ради від 01.03.2017; а також витяг з рішення від 25.11.2010 № 159 «Про розподіл обов`язків між селищним головою, заступниками, секретарем та членами виконкому»; рішення виконкому Черняхівської селищної ради №67 від 26.05.2011 «Про склад адмінкомісїї та уповноважених на складання адмінпротоколів», згідно якого ОСОБА_9 директор КП «Черняхів-добробут» уповноважується як посадова особа на складання протоколів адмінпорушень; рішення виконкому Черняхівської селищної ради від 27.02.2014 №20 «Про внесення змін до складу адмінкомісії та уповноваженого на складання адмінпротколів»; а також копії наступних документів, які не мітять інформації про предмет доказування у справі: рішення Черняхівської селищної ради від 26.11.2015 №3 «Про створення адміністративної комісії та затвердження Положення про адміністративну комісію», додаток № 1 до рішення № 3 виконкому Черняхівської селищної ради від 26.11.2015, додаток № 2 до рішення № 3 виконкому Черняхівської селищної ради від 26.11.2015 Положення про адміністративну комісію, табель обліку робочого часу, особова справа ОСОБА_15 які в силу ст. 85 КПК України не є належними доказами;

- висновок експерта від 28.09.2017 № 19/8-4/229-СЕ/17, відповідно до якого встановлено, що підпис від імені ОСОБА_14 в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 в графі «Свідки правопорушення», ймовірно, виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_14 в Акті від 27.03.2015 в графі «С.М. Деркач», ймовірно, виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою;

- протоколи отримання зразків для експертизи від 22.05.2017 у ОСОБА_14 ;

- протоколи отримання зразків для експертизи від 22.05.2017 у ОСОБА_15 ;

- постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 05.10.2017;

- речовий доказ - протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2015, згідно якого він складений ОСОБА_9 про те, що 27.03.2015 о 10.00 год. АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_7 спалювала сміття на землях загального користування чим порушила розділ IV п. 4.6 пп. 9 Правил благоустрою смт. Черняхів; в графі «свідки правопорушення» зазначено: ОСОБА_14 Театральна 8/1;

- речовий доказ - акт від 27.03.2015, згідно якого ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 склали цей акт про те, що цього числа під час написання протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_7 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне порушення відбудеться 03.04.2015 о 09 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради.

Аналізуючи вказані докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що вони не спростовують того факту, що свідком правопорушення, щодо якого ОСОБА_12 27.03.2015 склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_13 , є ОСОБА_14 , а також не спростовують показань обвинуваченого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_16 про усне повідомлення ОСОБА_20 про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням змісту ухвали слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2015 у справі №293/1461/15-к про надання слідчому тимчасового доступу до документації, яка знаходиться в Черняхівській селищній раді, - до адміністративного протоколу та акту про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_13 від 27.03.2015, оскільки слідчим суддею була надана слідчому можливість лише ознайомитися із зазначеними в ухвалі документами та не було надано дозволу на вилучення оригіналів вказаних документів, відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. ст. 86, 87 КПК та правових позицій Верховного Суду у постановах від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16, від 08.10.2019 у справі №639/8329/14 - к, від 12.11.2019 у справі №236/863/17 та від 22.10.2021 у справі №487/5684/19, суд першої інстанції обгрунтовано визнав недопустимими доказами протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.12.2015, опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, від 15.12.2015; протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 відносно ОСОБА_7 , акту від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_7 повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що були одержані без дозволу суду та без дозволу власника, з порушенням вимог ст. ст. 159, 160 КПК, та, за принципом «плодів отруйного дерева», - висновок експерта від 13.04.2016 №1/373, висновок експерта від 28.11.2016 № 1/3556 та висновок експерта від 28.09.2017 № 19/8-4/229-СЕ/17.

Вказана оцінка доказів є обгрунтованою, відповідає концепції «плодів отруйного дерева», сформульованої Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини»). Докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

З урахуванням принципів змагальності судом першої інстанції також обгрунтовано було визнано неналежними дані двох фотографій, що були долучені до справи обвинуваченим, на яких, за твердженням ОСОБА_12 , зображено потерпілу з садовим інструментом, а поруч купу сміття, над яким розвивається дим від вогнища, а також зображений обвинувачений при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо потерпілої, оскільки вони не містять інформації про дату, час, місце фотографування, обличчя учасників не видно, а потерпіла заперечила, що на цих фото зображено саме її.

Погоджуючись із такими висновками, колегія суддів визнає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильність оцінки судом доказів та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

З урахуванням диспозиції ч. 1 ст. 366 КК та примітки до ст. 358 КК та правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 461/7315/15-к, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що акт від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_13 повідомлена про розгляд справи про адміністративне порушення, не є офіційним документом, оскільки складання та використання вказаного акту не спричинило наслідків правового характеру, складання акту про повідомлення про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення не визначено законом відповідною формою та реквізитами.

З урахуванням всіх доказів по справі та положень ст. ст. 256 ч. 1. 272 ч. 1 КУпАП, суд також прийшов до обгрунтованого висновку про те, що внесення ОСОБА_12 даних про свідка ОСОБА_14 у протокол про адміністративне правопорушення є правомірним, та вчинене в межах службових повноважень, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Стороною обвинувачення до справи не долучено доказів про скасування постанови уповноваженого органу про накладення на потерпілу ОСОБА_13 адміністративного стягнення у виді штрафу, що був накладений на неї на підставі складеного обвинуваченим протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП по факту спалювання ОСОБА_13 сміття, що мало місце близько 10 год 27.03.2015 по АДРЕСА_2 .

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_12 також не зазначено форми вини, мотиву та мети, вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Аналіз наведених вище доказів поза розумним сумнівом свідчить, що прокурором не надано суду достатніх доказів, які б вказували на факт умисного внесення ОСОБА_12 , як службовою особою, до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, та складання вказаною особою, як службовою особою, завідомо неправдивих офіційних документів, а твердження обвинуваченого, про те, що він діяв правомірно, не спростоване стороною обвинувачення у судовому засіданні.

За таких обставин судом першої інстанції законно та обгрунтовано визнано невинуватим та виправдано ОСОБА_12 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 273 КПК, обкільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується вказана особа.

Тому підстави для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_12 відсутні, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 липня 2022 року за ч. 1 ст. 366 КК України щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: