Справа №694/2058/23
провадження № 1-кс/694/737/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в :

31.08.2023 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 16.08.2023.

Вказана скарга обґрунтована тим, що 16.08.2023 року ним до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст.ст.214,216 КПК України), за фактом протиправних дій директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату ОСОБА_6 , який користуючись своїм службовим становищем, здійснив службове підроблення документів, яку відповідно до трекінгу поштових відправлень «Укрпошта» було отримано Суб`єктом оскарження 25.08.2023.

Однак станом на час подання скарги слідчим не внесено відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України.

У зв`язку з цим, заявник просив слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Звенигородський РВП ГУНП в Черкаській області внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 31.08.2023 року матеріали зазначеної скарги були передані судді ОСОБА_1

01.09.2023 року за скаргою було відкрито провадження і призначено судовий розгляд на 06.09.2023.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Також пояснив, що вбачає ознаки складу кримінального правопорушення підробки документів, а саме наказів про його поновлення на посаді, виданих керівником Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату. При цьому саме підроблення він вбачає в тому, що фактично дані накази виконані не були, оскільки його до виконання трудових обов`язків не допустили.

Представник Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, заслухавши пояснення скаржника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була

застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Не зважаючи на те, що ст. 214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи з змісту ч. 5 ст. 214 КПК України, зміст таких відомостей має бути підданий оцінці.

Повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Оскільки КПК України надана можливість оскаржити дії слідчого/прокурора, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого/прокурора в результаті такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п. 18 ст. 3 КПК України (визначення основних термінів Кодексу), відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, за змістом вказаних норм, до Єдиного реєстру досудових розслідувань можуть вноситися лише відомості щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а оскарженню підлягає бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань саме відомостей про кримінальне правопорушення, що містяться у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, аналізуючи вимоги скарги, приймає до уваги те, що диспозицією частини 1 статті 366 КК України передбачено, що кримінальна відповідальність настає за вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інших підробленнях документів, а також складанні і видачі завідомо неправдивих документів.

Основним безпосереднім об`єктом службового підроблення є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в

частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення. Факультативним додатковим об`єктом цього злочину можуть бути права та свободи людини і громадянина, власність тощо.

Документ, який є предметом цього злочину, це передбачена законом матеріальна форма одержання, зберігання, використання і розповсюдження інформації, яка має юридичне значення, шляхом фіксації її на папері, магнітній, кіно-, відео-, фотоплівці, дискеті або іншому носії.

Офіційними є документи, що складаються і видаються службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а також підприємств, установ (організацій будь-якої форми власності, які посвідчують конкретні факти і події, що мають юридичне значення, складені належним чином за формою і мають необхідні реквізити (штамп, печатку, номер, дату, підпис). Приватні документи також можуть бути офіційними, якщо вони складені, наприклад, нотаріусом, або якщо вони передані громадянином для зберігання або використання в державні, колективні чи приватні підприємства (наприклад, довіреність на одержання зарплати).

З об`єктивної сторони злочин може полягати у таких формах: 1) внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання завідомо неправдивих документів; 4) видача завідомо неправдивих документів.

Внесення у офіційні документи неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, внесення неправдивих відомостей у бухгалтерські книги).

Підроблення документів передбачає часткову чи повну заміну змісту дійсного документа. Спосіб підроблення документів (дописка, підчистка, заміна тексту чи окремих слів, дати, підпису чи інших реквізитів) для кваліфікації діяння за ст. 366 значення не має. Складання неправдивих документів це внесення до документа, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, запис у дійсний бланк, який має відтиск печатки і підпис, неправдивих відомостей про фактичне використання сировини та матеріалів).

Видача неправдивих документів надання або випуск службовою особою документів, зміст яких повністю або частково не відповідає дійсності і які були складені цією ж або іншою службовою особою (наприклад, надання певним суб/єктам підприємницької діяльності завідомо фіктивних документів з метою приховування їх нечинної діяльності, або випуск фіктивних ліцензій, патентів з метою їх подальшого продажу тощо).

Внесення в офіційні документи, які не є предметом службової діяльності службової особи, завідомо неправдивих відомостей, виготовлення таких документів (документів, підроблення яких доступне будь-якому громадянину) без використання службового становища тягне за наявності інших необхідних ознак відповідальність за злочин, передбачений ч. ч. 1 або 2 ст. 358.

Якщо службове підроблення виступало способом вчинення іншого злочину, такі дії слід кваліфікувати за сукупністю злочинів за ст. 366 та відповідною статтею, що передбачає відповідальність за вчинений злочин (розкрадання, обман покупців та замовників тощо). Якщо ж службове підроблення мало характер готування до злочину, який не був вчинений винним, його дії необхідно кваліфікувати як службове підроблення і готування до відповідного злочину, якщо він не є злочином невеликої тяжкості.

У випадку, коли службове підроблення є основною ознакою іншого злочину (наприклад, притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності ст. 381) або створює спеціальний склад злочину (скажімо, підлог виборчих документів ст. 158), за правилами конкуренції норм відповідальність настає лише за такий злочин.

Службове підроблення, вчинене з метою приховати зловживання владою або службовим становищем, кваліфікується за сукупністю ст. 366 і ст. 364.

У разі, коли ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів або його приховання вчинено шляхом службового підроблення, дії винної особи мають додатково кваліфікуватися за ст. 366. При цьому підроблення документів службовою особою

може кваліфікуватися за ст. 366 незалежно від того, до якої відповідальності (кримінальної чи адміністративної) її буде притягнуто за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів.

Злочин, передбачений статтею 366, вважається закінченим з моменту підроблення або складання завідомо неправдивого документа незалежно від подальшого його використання, а при видачі документа з моменту його передачі зацікавленій особі.

Суб`єктом службового підроблення може бути лише службова особа.

З суб`єктивної сторони злочин може бути вчинено лише з прямим умислом. Психічне ставлення винного до тяжких наслідків, передбачених ч. 2 ст. 366, може характеризуватись непрямим умислом або необережністю.

У заяві від 16.08.2023 скаржник не зазначив відомостей, які можуть свідчити про вчинення керівником Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату або ж іншою особою кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366 Кримінального кодексу України.

Із наданих скаржником в судовому засіданні пояснень вбачається незгода скаржника із діями керівника керівника Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату по недопуску його до фактичного виконання трудових обов`язків, що передбачає можливість реалізації права на оскарження та не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, тому відсутні підстави для вчинення за цією заявою дій, передбачених статтею 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того скаржником в судовому засіданні зазначено, що дані накази підписані уповноваженою особою та містять достовірну інформацію і ознак підроблення не мають. Вказані накази скаржником не оскаржені.

Згідно статті 307 Кримінального процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відтак, проаналізувавши дані заяви ОСОБА_3 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий суддя не вбачає ознак, що можуть свідчити про бездіяльність уповноваженої особи Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку із відсутністю у обставинах, викладених у заяві ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 214, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволені скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 08.09.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1