Єдиний унікальний номер 333/3329/23
Провадження №1-кп/333/573/23
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорки ОСОБА_3 , малолітного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника малолітнього - ОСОБА_6 , розглянувши у розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000125 від 10.04.2023, відносно малолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, українця, учня 8-б класу Розівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Розівської селищної ради Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

9.04.2023 приблизно об 11 годині, та знаходячись на зупинці громадського транспорту, яка розташована навпроти будинку № 21 по вул. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжя, малолітній ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, показуючи своє явно зневажливе ставлення до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, діючи умисно, з метою вчинення хуліганських дій, що супроводжувалися особливою зухвалістю, що виражались у нехтуванні загальноприйнятими у суспільстві нормами моралі, правилами поведінки, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_7 знаходиться в безпорадному стані, наніс йому один удар правою ногою в область правого плеча, від чого останній втратив рівновагу на впав.

Крім цього, вказані хуліганські дії фіксувалися на камеру мобільного телефону 1ECNO Pova (LD7), який належить малолітньому ОСОБА_4 та в подальшому відеозапис було оприлюднено в мережі інтернет, що викликало резонанс у суспільстві.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство).

Прокурорка в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері-виховательки ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, просив передати його під нагляд матері.

Законний представник малолітнього ОСОБА_4 його мама-вихователь ОСОБА_6 просила суд передати сина під її нагляд, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення малолітнього ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 , враховуючи думку прокурорки, яка просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділуХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії малолітнього ОСОБА_4 містять ознаки суспiльно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, з врахування того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Малинівської ОТГ Пологівського району Запорізької області, має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, виховується у дитячому будинку сімейного типу, відхилень розумового та фізичного розвитку не має, навчається в Розівському опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Розівської селищної ради Запорізької області у 8-6 класі. Тяжкими захворюваннями не страждає, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. На обліку в службі у справах дітей із сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах не перебуває, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до малолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд матері.

Отже, клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері, обґрунтоване доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.22, ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері-виховательки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття.

Скасувати арешт накладений згідно ухвал слідчого судді Комунарського районного суду від 12.04.2023 на майно, а саме: мобільний телефон марки TECNO Pova (LD7) в корпусі синього кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 в чохлі чорного кольору.

Речові докази по справі, а саме:

- мобільний телефон марки TECNO Pova (LD7) в корпусі синього кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 в чохлі чорного кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - повернути малолітньому ОСОБА_4

- CD-R диск з відео файлом - зберігати в матеріалах справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1