Дата документу 09.05.2023 Справа № 336/1272/23
судді Запорізького апеляційного суду
у справі № 11-сс/807/275/23
09 травня 2023 року м.Запоріжжя
09 травня 2023 року ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 березня 2023 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Будучи незгодним з цим судовим рішенням, висловлюю свою окрему думку з таких підстав.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постанову дізнавача про закриття кримінального провадження; направити кримінальне провадження для подальшого досудового розслідування.
За результатами досудового розслідування дізнавачем постановлено постанову від 06.02.2023 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування вимог скарги заявник вказував, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки дізнавача не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального проступку. Дізнавачем жодних слідчих дій проведено не було.
Слідчий суддя відмовила у задоволенні скарги, пославшись на те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято дізнавачем на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, дізнавачем був наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку.
Колегія суддів не погодилась з таким висновком слідчого судді з огляду на таке.
На переконання апеляційного суду зміст постанови дізнавача про закриття кримінального провадження свідчить про те, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення повної перевірки доводів та оцінки зібраним доказам та необхідності проведення будь-яких слідчих дій, з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження.
Із протоколу допиту потерпілого ОСОБА_2 від 31 січня 2023 року вбачається, що він має хронічні захворювання: цукровий діабет та гіпертонію, він є особою інсулінозалежною, що є обтяжуючими обставинами вчинення кримінального правопорушення.
05.11.2022 року він прийшов до КП «Міська стоматологічна лікарня №5» до лікаря стоматолога ОСОБА_7 з приводу видалення хворих зубів. Поспілкувавшись з лікарем, вони вирішили видалити зуби через 3 дні, оскільки він приймав препарат «Лоспірин», який є кроворозріджувальним. Після проходження обстеження та отримання консультації він сплатив за це 214,38 грн.
07.11.2022 року він прийшов до того ж самого лікаря та повідомив, що платити за видалення зубів він не буде, тому що згідно Конституції України він має право на безкоштовне медичне обслуговування. Він написав заяву про вимогу надати йому медичну допомогу, на що директором закладу йому було роз`яснено про неможливість надання безкоштовної стоматологічної допомоги у зв`язку із відсутністю фінансування згідно державної політики з охорони здоров`я.
10.11.2022 року він прийшов до директора лікарні ОСОБА_6 та приніс повторну заяву про надання йому медичної допомоги, оскільки із зазначеним твердженням він не згоден.
Разом з тим, зазначена в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_2 особа, а саме, ОСОБА_7 не була допитана дізнавачем під час досудового розслідування.
На думку апеляційного суду, вказана особа, під час її допиту могла б надати пояснення щодо стану здоров`я ОСОБА_2 , зокрема, чи потребував останній допомоги лікарів, чи був його стан здоров`я задовільний та тощо.
Також з тих же письмових пояснень ОСОБА_2 випливає, що він має певні хронічні захворювання, такі як цукровий діабет та гіпертонію, проте, дізнавачем не було проведено відповідні заходи щодо встановлення або спростування таких фактів, оскільки зазначені обставини суттєво впливають на визначення відсутності або наявності складу злочину, передбаченого ч.1 ст.139 КК, диспозиція якої передбачає ненадання без поважних причин допомоги хворому медичним працівником, який зобов`язаний, згідно з установленими правилами, надати таку допомогу, якщо йому завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого.
Крім того, із відповіді директора КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» ОСОБА_6 від 14 листопада 2022 року №208 вбачається, що при зверненні ОСОБА_2 08 листопада 2022 року до КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» з гострим зубним болем на видалення зуба, в реєстратурі медичний реєстратор ОСОБА_8 проінформувала заявника про надання йому стоматологічної допомоги тільки на платній основі.
Проте, ОСОБА_8 , яка, як випливає із відповіді директора закладу ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_2 про платність надання йому стоматологічних послуг, органом досудового розслідування не допитана.
Також, із відповіді директора ОСОБА_6 випливає, що 08 листопада 2022 року ОСОБА_2 був оглянутим лікарем-стоматологом-хірургом ОСОБА_9 , яка встановила клінічний діагноз в стадії загострення. Вказана особа дізнавачем також не допитувалась.
На думку апеляційного суду, лікар ОСОБА_9 могла б своїми поясненнями підтвердити або спростувати відомості про стан здоров`я ОСОБА_2 на момент його відвідування до неї та чи могли б мати тяжкі наслідки для здоров`я заявника в разі не надання йому медичної допомоги у формі стоматологічних послуг, оскільки як випливає із доданих документів, зокрема, медичної картки ОСОБА_2 та відповіді директора ОСОБА_6 , заявник звернувся до поліклініки з діагнозом в стадії загострення.
Поміж вказаного, із протоколу заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 листопада 2022 вбачається, що обставини, про які вказував ОСОБА_2 мали місце 07 листопада 2022 року, про що він також зазначає і в протоколі свого допиту в якості потерпілого від 27 грудня 2022 року, вказуючи, що він 07 листопада 2022 року звернувся до директора закладу ОСОБА_6 з заявою про вимогу надати йому медичну допомогу, а саме безоплатне видалення зубів.
Разом з тим, як випливає із протоколу допиту свідка ОСОБА_6 про події 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_2 , вона допитана взагалі не була.
Зазначене не дає можливості апеляційному суду перевірити обставини, про які ОСОБА_2 вказує в своїй заяві, зокрема, які мали місце 07 листопада 2022 року.
Вищевказане свідчить про те, що дізнавачем при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження не було надано оцінку усім доказам, що ним були зібрані, а слідчий суддя не надав належної відповіді на доводи скарги ОСОБА_2 , а тому судове рішення не може бути визнане таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Проте на моє переконання всі наведені підстави не є такими, що унеможливили б ухвалити рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , доводи якого зведено до того, що він не повинен був сплачувати кошти за надання йому допомоги із видалення зуба з огляду на зміст ст. 49 Конституції України, частиною третьою якої передбачено, що у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. На переконання ОСОБА_2 , оскільки він звернувся саме до комунального закладу, то він вправі був вимагати надання йому саме безкоштовної допомоги.
З таким твердженням ОСОБА_2 не можна погодитись в повній мірі, оскільки відповідно до Рішення № 10-рп/2002 від 29.05.2002 року Конституційного Суду України дія положення "у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно" поширюється на всі такі заклади, які перебувають у державній (незалежно від відомчого підпорядкування) або комунальній власності і фінансуються з бюджетів будь-якого рівня.
Отже у разі, якщо комунальний заклад з охорони здоров`я не фінансується з бюджету, на нього дія ч.3 ст.49 Конституції України не поширюється.
Під час проведення дізнання було встановлено, що КП «Міська стоматологічна поліклініка №5» не отримує бюджетні кошти на терапевтичну і хірургічну стоматологічну допомогу дорослому та дитячому населенню з бюджету міста за винятком зубопротезування пільгової категорії населення та не має договору з НСЗУ на гарантований пакет стоматологічної допомоги (надання ургентної стоматологічної допомоги дорослому населенню).
Відтак відмова ОСОБА_2 в наданні йому безкоштовної стоматологічної допомоги не суперечила приписам Конституції України, на які посилався заявник.
Більш того, дізнавач закриваючи кримінальне провадження у справі за відсутністю складу кримінального правопорушення, правильно виходила з того, що для наявності складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 139 КК на момент його вчинення особі, яка відмовлялась надати медичну допомогу, повинно було бути «завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого».
За обставинами справи про такі «тяжкі наслідки» ні в заяві ОСОБА_2 , ні в ухвалі апеляційного суду не йдеться. Загострення 05.11.2022 року зубного болю до такого ступеню, що дозволяло ОСОБА_2 погодити з лікарем ОСОБА_7 наступний візит до лікарні на 07.11.2022 року явно свідчить про те, що такий біль не становив загрози настання таких тяжких наслідків, доказом чого є їх так і ненастання.
За таких обставин переконання апеляційного суду про необхідність допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 є зайвими, оскільки на прийняття рішення про наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення як ст. 139 КК, так і ст. 184 КК об`єктивно вплинути не можуть.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду мала б відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Суддя ОСОБА_1