Справа № 729/390/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/117/23
Категорія - - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000074 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, освіта професійно-технічна, фізична особа-підприємець, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.72 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки ухвалено виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 12600 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 6538,00 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 12.03.2020 року ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка в с. Нова Басань, Ніжинського району, Чернігівської області, зі сторони м. Києва в напрямку м. Прилуки, Чернігівської області.

Рухаючись у вищевказаному напрямку, 12.03.2020 близько 19:00 години, ОСОБА_9 виявив зустрічний автомобіль марки «MERSEDES-BENZ, Vito 112 CDI», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , який рухався по вул. Шевченка в с. Нова Басань, у напрямку м. Київ, і під час руху по заокругленню дороги вправо відносно свого напрямку руху виїхав на смугу руху автомобіля марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 .

У ході зближення транспортних засобів ОСОБА_9 неправильно оцінив дорожню обстановку та, не переконавшись у безпечності свого маневру, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля марки «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , повернувши кермо вліво, унаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху.

Одночасно з діями ОСОБА_9 , водій ОСОБА_12 спрямував керований ним автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», р.н. НОМЕР_2 , на свою смугу руху, в межах якої біля буд. №53 по вул. Шевченка в с. Нова Басань, відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «MERSEDES-BENZ», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на місці події.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 порушив вимоги п.2.3 «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та п.10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створюватиме перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) ПДР України, що стало умовою та причиною настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками - смертю ОСОБА_12 .

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення. В обґрунтування скарги послався на недоведеність «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, місцевий суд не надав оцінку доказам, які підтверджували версію виникнення дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «MERSEDES» ОСОБА_12 , а саме через перевищення ним допустимої швидкості та виїзду на зустрічну смугу для руху, чим було створено небезпеку для руху водію ОСОБА_9 , і привело до зіткнення двох транспортних засобів. Зазначив, що суд надав неправильну оцінку показанням свідка ОСОБА_13 , не взявши до уваги ті показання, які спростовують вину ОСОБА_9 , а саме, що останній реагував на зустрічний автомобіль «MERSEDES-BENZ», який їхав на нього перший, а потім почав повертатися на свою смугу. Крім того, місцевим судом не було взято до уваги порушення, допущені слідчим під час досудового розслідування, на що вказували свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , зокрема в частині того, що свідки не зазначали дати проведення слідчих експериментів, де підписували дані протоколи, а також не спростували того, що слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_13 проводився одночасно зі свідком ОСОБА_18 . Також не було надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_19 , яким проводилися слідчі експерименти. Зазначив, що суд неповно виклав показання експерта ОСОБА_20 , спотворивши суть показань останнього. Крім того, у судовому засіданні не було належним чином досліджено протокол огляду місця події та схему до нього, а також висновки експертів. Вказав, що слідчим не було запрошено до участі у слідчих експериментах ОСОБА_9 та його захисника, що є порушенням права обвинуваченого на захист. Послався на допущені порушення під час проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_21 , а також під час складання протоколів даних слідчих дій. Послався на недопустимість доказу - висновку експерта СЕ-19/125-21/1767-ІТ від 25.02.2021, оскільки він був складений на підставі вищезазначених протоколів слідчих експериментів. У свою чергу висновок експерта №21-3455/3457 від 30.09.2021 транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, є логічним, повним, всебічним дослідженням обставин ДТП. Однак судом цей висновок не взято до уваги без належного мотивування підстав відмови. Вказав, що місцевим судом під час вивчення матеріалів кримінального провадження взагалі не досліджувався факт можливого порушення ПДР водієм ОСОБА_12 . Крім того, при вирішенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судом не було взято до уваги наявність в обвинуваченого ОСОБА_9 діючого полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 139989858, виданого ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, котрий просив вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, згідно з положеннями ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В силу ч.3 ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Винуватість особи має бути доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом (ч.2 ст.17 КПК України).

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних та допустимих доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

За змістом п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Зі змісту сформульованої у ст.286 КК України диспозиції слідує, що вона є бланкетною, а тому при кваліфікації слід керуватися законодавчими чи іншими нормативними актами щодо безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. У зв`язку з цим суди зобов`язані ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках: 1) у чому саме полягали названі у цій статті порушення; 2) які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано; 3) чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

При цьому, в обов`язковому порядку, мають бути з`ясовані та зазначені у вироку усі три перелічені обставини.

Як слідує з вироку, судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було. Суд у повній мірі не встановив, у чому саме полягали порушення з боку водія ОСОБА_9 , які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано. Обвинувачення, визнане судом доведеним, містить посилання на неконкретні, загальні порушення, які в свою чергу не збігаються із тими нормами правил безпеки дорожнього руху, які ставляться в провину обвинуваченому.

Визначальним у криміналістичній характеристиці дорожньо-транспортної пригоди як злочину слід вважати механізм злочину, а не спосіб його вчинення. Спосіб вчинення ДТП має своєрідні риси, але частіше за все відіграє підлеглу роль по відношенню до механізму і інших елементів криміналістичної характеристики ДТП.

Тому під механізмом дорожньо-транспортної пригоди розуміють систему часових, динамічних та інших зв`язків окремих етапів, обставин і чинників, що формують сліди на взаємодіючих об`єктах під час розвитку дорожньо-транспортної події. Механізм ДТП складається із процесу, який можна розділити на три етапи, зближення з перешкодою, безпосередня взаємодія та розміщення після взаємодії. З`ясування умов та наслідків протікання цих процесів відіграє важливу роль у встановленні винуватості особи.

Спосіб вчинення ДТП - це спосіб дії особи, яка керує транспортним засобом в складному механізмі дорожньо-транспортної пригоди. Усі ці дії і передують настанню негативних наслідків. Спосіб дії створює початок некерованого руху транспортного засобу, що розвивається спонтанно у вигляді взаємодії неживих об`єктів. Для них є характерним зв`язок суб`єктивних і об`єктивних чинників, що проявляються в кожному конкретному випадку в різноманітних взаємозв`язках.

Розглядаючи способи вчинення злочинів даного виду, слід зазначити, що дорожньо-транспортні події належать до необережних злочинів, тобто вчиняються через злочинну самовпевненість або злочинну недбалість. Злочинні порушення правил безпеки дорожнього руху є наслідком різноманітних недозволених дій або невчинення дій з боку суб`єктів цього виду злочинів.

Крім цього, слід враховувати, що за змістом ст. 286 КК України, цей злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у ч.1, 2 або 3 цієї статті, і перебувають з ними у причинному зв`язку.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Причинний зв`язок - це об`єктивний зв`язок між дією (бездіяльністю) тієї чи іншої особи і певним наслідком. Встановити причини - означає дати відповідь на запитання про те, чому явище відбувається, чим воно викликане, що знаходиться в його основі.

Причинний зв`язок як ознака об`єктивної сторони злочину підлягає встановленню у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки є обов`язковою ознакою складу злочину, тобто в злочинах з матеріальним складом. Якщо ж причинний зв`язок між діянням і наслідком не встановлений, об`єктивна сторона злочину з матеріальним складом відсутня внаслідок відсутності такої обов`язкової її ознаки, як причинний зв`язок. Причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливе настання наслідку.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати:

1)у вчиненні дій, заборонених правилами; 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст.286 КК України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи:

а) порушення, які самі по собі (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст.286 КК України (наприклад, керування транспортним засобом без посвідчення водія, не зареєстрованим, або без належного номерного знаку тощо);

б) порушення, які самі по собі (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце (наприклад, порушення правил перестроювання транспортних засобів (п.10.3 ПДР), розвороту (п.10.7 ПДР), заборони виїзду на зустрічну смугу руху транспорту (п.11.4 ПДР), перевищення швидкості руху транспорту (п.12.4 ПДР) тощо).

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Зі змісту мотивувальної частини вироку слідує, що місцевий суд вказує на порушення ОСОБА_9 п.п.2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху, проте не зазначає, які саме з наведених порушень ПДР викликали суспільно-небезпечні наслідки, а які - ні.

Разом з цим, чітке відображення фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема, із обов`язковим зазначенням способу вчинення злочину, усіх ознак об`єктивної сторони злочину (суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення потерпілому смерті), причинний зв`язок між діянням і наслідками) має суттєве значення для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що має водійський стаж 30 років і часто їздив дорогою, на якій сталася ДТП. 12.03.2020, керуючи автомобілем «RENAULT», він рухався зі сторони м. Києва в напрямку м. Прилуки. За його автомобілем рухався легковий автомобіль. Дорожнє покриття було сухе, дорога частково освітлювалась. У с. Нова Басань він рухався зі швидкістю 50 км/ год по середині своєї смуги руху. Назустріч йому рухався автомобіль ««MERSEDES», під керуванням ОСОБА_12 , який на заокругленні дороги виїхав на зустрічну смугу руху, на якій перебував автомобіль обвинуваченого. Намагаючись уникнути зіткнення, ОСОБА_22 почав гальмувати, не змінюючи при цьому напрямок руху. Однак уникнути зіткнення не вдалося. Побачивши зустрічний автомобіль, обвинувачений не прийняв праворуч на своїй смузі руху, так як це не передбачено Правилами дорожнього руху. Контакт відбувся передніми частинами автомобілів. У результаті ДТП водій автомобіля ««MERSEDES» ОСОБА_12 помер на місці пригоди.

Згідно з рапортами інспектора-чергового СРПП №2 Бобровицького ВП Ніжинського РП ГУНП в Чернігівській області від 12.03.2020, о 19 год. 06. хв. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що в с. Нова Басань, Бобровицького району сталася дорожньо-транспортна пригода з постраждалими. При виїзді СОГ Бобровицького ВП на місце події було встановлено, що на автодорозі Київ-Суми-Юнаківка відбулася ДТП за участю ОСОБА_9 , який керував автомобілем «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , у напрямку м. Прилук, та ОСОБА_12 , який рухався в напрямку м. Києва за кермом автомобіля «MERSEDES-BENZ», р.н. НОМЕР_2 . ОСОБА_12 загинув на місці (т.1, а.к.п.91-93).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.03.2020, доданої до протоколу схеми та ілюстративної таблиці, була оглянута ділянка дороги біля буд. №53 у с. Нова Басань, Бобровицького (Ніжинського) району, Чернігівської області, де було зафіксовано слідову інформацію про стан дорожнього покриття, погодні умови, дорожні знаки та розмітки, місце розташування транспортних засобів, трупа ОСОБА_12 після дорожньо-транспортної пригоди (т.1, а.к.п.103-105).

Згідно з протоколом огляду від 02.06.2020, схемою, доданою до протоколу та ілюстративними таблицями, була оглянута ділянка дороги в с. Нова Басань, Бобровицького району, між будинками №43 та 57 по вул. Шевченка, та детально описано і схематично відображено загальний вигляд проїзної частини вул. Шевченка в с. Нова Басань від заокруглення дороги, з кінця заокруглення дороги зі сторони руху автомобіля «MERSEDES-BENZ» та зі сторони руху автомобіля «RENAULT MASTER»; загальний вигляд проїжджої частини в районі місця ДТП (т.1, а.к.п.115-122).

Відповідно до висновку експерта №149 від 15.04.2020 за наслідками проведення судової інженерно-транспортної експертизи (за спеціальністю 10.2 дослідження технічного стану транспортних засобів), на момент огляду в робочій гальмівній системі автомобіля «RENAULT», р.н. НОМЕР_1 , несправностей, які б перебували в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою не виявлено; на момент огляду в системі рульового керування автомобіля «RENAULT» несправностей, які б перебували в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою не виявлено (т.1, а.к.п.132-135).

Згідно з висновком експерта №150 від 15.04.2020 за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи (за спеціальністю 10.2 дослідження технічного стану транспортних засобів), на момент огляду в робочій гальмівній системі автомобіля «MERSEDES», р.н. НОМЕР_2 , несправностей, які б перебували в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою не виявлено; на момент огляду в системі рульового керування автомобіля «MERSEDES», несправностей, які б перебували в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою не виявлено (т.1, а.к.п.141-144).

Як слідує з висновку експерта №151 від 15.04.2020 за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи (за спеціальністю 10.4 транспортно-трасологічні дослідження), місце первинного контакту автомобіля «MERSEDES-BENZ», та автомобіля «RENAULT MASTER», приблизно знаходиться в місці розташування ділянки значного скупчення деталей кузова автомобіля «MERSEDES» та автомобіля «RENAULT» та ділянки осипу скла та незначного скупчення фрагментів кузова вказаних автомобілів, позначки відповідно 4 та 5 на схемі протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що розташовані в межах 0?7,75 м. від правого краю проїзної частини вул. Шевченка с. Нова Басань Бобровицького району, Чернігівської області та 7,5?11,6 м. перед ближнім кутом будинку №53 по вул. Шевченка с. Нова Басань, відносно руху в напрямку від м. Прилуки до м. Київ (т.1, а.к.п.150-154).

Відповідно до висновку експерта №148 від 14.04.2020 за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи (за спеціальністю 10.4 транспортно-трасологічні дослідження), на автомобілі «RENAULT MASTER», та автомобілі «MERSEDES-BENZ», є пошкодження, характерні для взаємного контакту. Первинний контакт відбувся між передньою частиною автомобіля «RENAULT», а саме: переднім бампером, радіатором, підсилювачем переднього бампера, лівим переднім лонжероном, капотом та передньою частиною автомобіля «MERSEDES», а саме: передньою захисною дугою, переднім бампером, радіатором, підсилювачем переднього бампера, лівим переднім лонжероном, капотом. В момент первинного контакту поздовжня вісь автомобіля «MERSEDES» була відхилена від поздовжньої осі автомобіля «RENAULT», (проти годинникової стрілки) на кут 152?+10 ? (т.1, а.к.п.160-167).

Згідно з протоколами проведення слідчих експериментів за показаннями свідка ОСОБА_13 від 03.09.2020 та свідка ОСОБА_23 від 30.10.2020, за показаннями даних свідків було визначено напрямок руху автомобілів Мерседес та Рено, їх швидкість, місце первинного зіткнення вказаних транспортних засобів та місце розташування автомобілів після ДТП, яка сталась 12.03.2020, безпосередніми очевидцями якої були вказані вище свідки.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_24 показав, що він був запрошений для участі в слідчому експерименті працівниками поліції в якості понятого. Слідчий експеримент проводився за участю ще одного понятого, слідчого та свідка ОСОБА_13 на місці дорожньо-транспортної пригоди. Перед проведенням слідчої дії слідчий роз`яснив усім учасникам порядок проведення слідчого експерименту, а також їх права та обов`язки. Під час експерименту використовувались автомобілі Мерседес та Рено. Слідчий запитував свідка, де знаходилися автомобілі під час ДТП і з якою швидкістю вони рухалися. Розташування транспортних засобів на місці ДТП визначалося за вказівкою свідка ОСОБА_13 . Усі заміри проводились рулеткою і заносились до схеми, яку він підписав на місці проведення слідчої дії. Потім усі учасники слідчої дії поїхали в м. Бобровицю у відділення поліції, де слідчим був надрукований текст протоколу. Протокол зачитував слідчий, свідок ОСОБА_13 його підписав, підписали також й інші учасники. Він особисто прочитав повністю протокол і підписав. Все, що було зафіксовано у схемі та записано в протоколі, відповідало дійсності.

Свідок ОСОБА_25 , будучи допитаний у суді першої інстанції, надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_24 .

Допитані у місцевому суді свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 показали, що вони були присутні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту, який проводився в темну пору доби в с. Нова Басань. Свідок ОСОБА_23 показував слідчому, як розташовувались транспортні засоби, проводились заміри рулеткою, схема складалась на місці проведення слідчої дії. Потім поїхали до відділення поліції в м. Бобровиця, де слідчий складав протокол, з яким вони ознайомилися та підписали, так як усе відповідало дійсності.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції показав, що ним, як слідчим, під час досудового розслідування складався протокол огляду місця події, схема та ілюстративні таблиці, на яких зафіксована слідова інформація, сліди які утворились внаслідок зіткнення транспортних засобів, їх розташування. Все зазначене в схемі ДТП, яку підписали двоє понятих. Для встановлення місця зіткнення ним призначалась трасологічна експертиза. Експертом за наявними слідами на місці події, які зафіксовані під час огляду, був наданий висновок по ознакам, які наявні у схемі, про локальне місце зіткнення транспортних засобів. Для того щоб конкретизувати місце зіткнення, так як інших слідів на місці події не виявлено, проводилися слідчі дії із свідками, які були очевидцями ДТП. Також проводив слідчі експерименти із свідками ОСОБА_23 та ОСОБА_13 . Після прибуття на місце події учасникам слідчої дії були роз`ясненні їх права та обов`язки. Потім свідку пропонувалось продемонструвати все, що він пам`ятає. Положення автомобілів у момент руху та в момент зіткнення демонстрували свідки. Він усе фіксував і відобразив у протоколі слідчого експерименту та в схемі до протоколу. Всі вимірювання під час слідчих експериментів проводились безпосередню на місці в с. Нова Басань, там же була складена і схема, з якою ознайомились всі учасники слідчої дії та засвідчили своїми підписами. Текст протоколу для зручності був надрукований в м. Бобровиця у відділенні поліції, з яким ознайомилися всі учасники слідчої дії та підписали його. Зауважень не надходило. За результатами обох слідчих експериментів ним була призначена інженерно-транспортна експертиза. В постанові про призначення експертизи ним ставилось питання тільки відносно водія ОСОБА_9 : чи мав він в даній дорожній обстановці технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «MERSEDES» з моменту виникнення небезпеки для руху, оскільки з самої ситуації було зрозуміло, що водій ОСОБА_9 мав переважне право для руху. Експертом дана вичерпна відповідь на всі питання, вказані ним в постанові. Крім цього, ним був проведений огляд проїзної частини та складений відповідний протокол 02.06.2020, в якому зафіксовані її геометричні параметри, які включають ширину проїжджої частини, конфігурацію, заокруглення.

Разом з тим, доводи апелянта, що місцевим судом було неповно викладено показання свідка ОСОБА_13 і таким показанням було надано неправильну оцінку, є слушними.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, зокрема в Постанові від 24.05.2023 (справа № 761/37520/16-к), суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст.404 КПК. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно зі статтями 2, 7, 370, 404, 419 КПК при перегляді оспорюваного вироку апеляційний суд, дотримуючись засад кримінального провадження, зобов`язаний ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, з`ясувати, чи повно, всебічно та об`єктивно здійснено судове провадження, чи було у передбаченому вказаним Кодексом порядку здобуто докази обвинувачення, чи оцінено їх місцевим судом із додержанням правил ст.94 цього Кодексу і відповідно до тих доказів, чи правильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Тобто в цьому рішенні суду слід проаналізувати аргументи скаржника і, зіставивши їх із фактичними даними, наявними у справі, дати на кожен із них вичерпну відповідь.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, захисник заявив клопотання, зокрема, про повторний допит свідка ОСОБА_13 , оскільки показання саме цього свідка, які покладено в основу вироку, безпосередньо у ньому відображені та стосуються встановлення фактичних обставин, відрізняються від показань, які були дані ним в судовому засідання суду першої інстанції, а саме в тій частині, які виправдовують обвинуваченого ОСОБА_9 .

Пунктом 16 ч.1 ст.7 та ст.23 КПК України задекларовано принцип безпосереднього дослідження доказів.

У ситуації, коли апеляційний суд під час апеляційного розгляду вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст.410 КПК) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст.411 КПК) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, така перевірка здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст.404 КПК, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин (Постанова Верховного Суду від 05.07.2018 (справа № 164/1509/15-к ).

Так, допитаний у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_13 показав, що 12.03.2020 біля 19 години, він рухався зі швидкістю близько 60 км/год на власному автомобілі Шкода за автомобілем «RENAULT MASTER», в с. Нова Басань, зі сторони м. Києва в напрямку м. Прилуки. Разом з ним у автомобілі знаходився ОСОБА_23 . Покриття дороги було сухе, видимість добра. Під час руху він побачив, як із-за повороту на заокругленні дороги виїхав автомобіль «MERSEDES-BENZ», який виїхав на зустрічну смугу руху. Даний автомобіль «сховався» за автомобіль «RENAULT MASTER» і він втратив його з поля зору приблизно на 5 секунд. Водій автомобіля «RENAULT» побачивши, що автомобіль «MERSEDES-BENZ» їде навпроти, звернув уліво на зустрічну смугу руху, щоб уникнути зіткнення з автомобілем «MERSEDES». Проте, у цей час автомобіль «MERSEDES» також повернувся на свою смугу для руху. Зіткнення відбулося приблизно біля лівої сторони на смузі руху автомобіля «MERSEDES-BENZ» майже під бордюром. ОСОБА_13 зазначив, що у певний момент подумав, що можливо водій «MERSEDES» заснув за кермом. Водій автомобіля «RENAULT MASTER» до останнього чекав, що автомобіль «MERSEDES» змінить напрямок руху та повернеться на свою смугу. Але коли цього не сталося, обвинувачений сам звернув уліво, на вільну смугу руху, щоб уникнути зіткнення. Після зіткнення чоловік у автомобілі «MERSEDES-BENZ» був уже мертвий, а водія автомобіля «RENAULT» намагалися витягувати.

Крім того, в ході апеляційного розгляду був досліджений висновок експерта № СЕ-19/125-21/1767-ІТ від 25.02.2021, згідно з яким за результатами судової інженерно-транспортної експертизи (за спеціальністю 10.1 дослідження обставин та механізму ДТП ), в умовах місця події за показами свідків ОСОБА_13 від 03.09.2020 та ОСОБА_23 від 30.10.2020 з технічної точки зору:

водій автомобіля Рено мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Мерседес, шляхом незміни попереднього напрямку руху та швидкості руху керованого автомобіля, тобто виключно виконанням вимог п.10.1 ПДР, в тому числі з моменту виникнення небезпеки вказаної в постанові;

водій автомобіля Рено, повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.4, п.12.2, п.10.1 ПДР;

водій автомобіля Мерседес повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.4, п.12.2, п.11.3 ПДР.

В умовах місця події за показами свідків ОСОБА_13 від 03.09.2020 та ОСОБА_23 від 30.10.2020 з технічної точки зору як необхідною умовою, так і причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди є виключно дії водія автомобіля Рено щодо маневрування ліворуч, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п.10.1 ПДР (т.1, а.к.п.175-184).

Допитаний у судовому засіданні місцевого суду експерт ОСОБА_20 зазначив, що він проводив експертизу № СЕ-19/125-21/1767-ІТ у даному кримінальному провадженні. Під час проведення експертизи використовувались методики, які зазначені у висновку. Методика проведення дослідження у вказаній експертизі полягала у визначенні наявності або відсутності технічної можливості запобігти ДТП у водія, який мав перевагу для руху. Яким чином проводилися розрахунки, докладно зазначено у дослідницькій частині експертизи. В межах своєї компетенції експерт-автотехнік не може визначати правдивість показань, це відноситься до компетенції юридичного органу. Експерт перевіряє показання на технічну спроможність, оскільки слідчий в постанові такого питання не ставив, тому воно і не вирішувалось. В комплексі даних слідчий зазначив дві моделі ДТП, в одній та іншій моделі за даними, вказаними слідчим, він не побачив суперечностей, які б вказували на технічну неспроможність, тому ним проводився детальний технічний аналіз. Якщо б він побачив у комплексі показань одного або другого свідка технічну неспроможність - він би зазначив це у висновку. Зіткнення транспортних засобів не відбулося б за умови незміни водієм ОСОБА_9 попереднього напрямку руху та швидкості керованого ним автомобіля. Водій ОСОБА_9 з технічної точки зору, згідно висновку, не перебував в аварійній обстановці.

Мотивуючи своє рішення про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, місцевий суд послався на відображені у вироку докази, зокрема на висновки судової інженерно-транспортної експертизи, фактично визнавши, що їх оцінка відповідає ст.94 КПК України і вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

При цьому, позиція суду щодо правомірності засудження ОСОБА_9 вирішальною мірою ґрунтується на вищевказаних експертних висновках, згідно з якими з технічної точки зору невиконання водієм вимог пунктів 12.4, п.12.2, п.10.1 ПДР перебуває у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Як констатовано у проведеному комплексному дослідженні, водій автомобіля Рено мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Мерседес, шляхом незміни попереднього напрямку руху та швидкості руху керованого автомобіля, тобто виключно виконанням вимог п.10.1 ПДР, в тому числі з моменту виникнення небезпеки вказаної в постанові.

Проте, беручи до уваги лише наведену технічну точку зору, без урахування юридичного аспекту, суд першої інстанції не зважив на положення ч.2 ст.94, ч.10 ст.101 КПК України, відповідно до яких жоден доказ не має наперед установленої сили, а висновок експерта не є обов`язковим для органу, що здійснює провадження, і не спростував твердження сторони захисту про безпосередню причину ДТП - порушення ПДР водієм автомобіля «MERSEDES-BENZ».

Отже, дослідивши обставини, встановлені в ході апеляційного розгляду, та письмові докази, зібрані у ході досудового розслідування, з точки зору їх належності, допустимості, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.67 КПК України, ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.323 КПК України суд має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вже зазначалось вище, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України включає три обов`язкові ознаки:

а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху);

б) суспільно небезпечні наслідки (настання смерті потерпілого ОСОБА_12 );

в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки руху дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Аналіз фактичних обставин вчинення суспільно небезпечного діяння в даному кримінальному провадженні, свідчить про те, що ДТП сталася за участі двох водіїв транспортних засобів. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує і Пленум ВСУ у Постанові від 23.12.2005 року № 14 «Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Так, у п.7 вказаної постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України, суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Такі ж правові позиції були викладені Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2014 року у справі щодо ОСОБА_28 .

Як убачається з зі змісту вироку, суд констатував у діях ОСОБА_9 порушення вимог пунктів 2.3 (б) та 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля «RENAULT» під його керуванням та автомобіля «MERSEDES», яким керував ОСОБА_12 , визнавши що саме вони перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками.

Разом з тим, згідно з висновками, викладеними в експертному дослідженні № СЕ-19/125-21/1767-ІТ від 25.02.2021, за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи: в умовах події за показаннями свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_23 , водій автомобіля Мерседес, з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.), п.12.2 (у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), п.11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу) ПДР.

Тобто, потерпілий мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Рено, шляхом виконання зазначених вимог ПДР, тому його дії з технічного погляду також перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією.

Проте, юридичної оцінки діям ОСОБА_12 суд у вироку не дав, як і взагалі не дав юридичної оцінки і не з`ясував хто саме, з урахуванням трьох фаз розвитку подій, ОСОБА_9 чи ОСОБА_12 , і якими діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі - й аварійну ситуацію, хоча, як правило, в причинному зв`язку з наслідками визнаються порушення правил безпеки руху з боку того водія, який створив аварійну ситуацію, хто з них мав більшу можливість уникнути зіткнення.

Аналіз положень п.1.4. і п.12.3.ПДР дає підстави для висновку, що з появою в полі зору автомобіля Мерседес, що рухався назустріч автомобілю Рено, небезпечна обстановка виникла лише з моменту виконання ним маневру виїзду на зустрічну смугу проїзної частини, а з огляду на чинник раптовості, водій, на шляху якого виникає така небезпека, звільняється від відповідальності за наслідки необачних, несподіваних дій інших осіб, вчинених з порушенням вимог ПДР, оскільки він фактично опиняється і перебуває в умовах аварійної обстановки, створеної іншими учасниками руху, за що відповідальність чинним законодавством не передбачена.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що саме дії ОСОБА_9 перебувають з правового погляду у причинному зв`язку з наслідками, і залишив поза увагою той факт, що і дії ОСОБА_12 , пов`язані з порушенням Правил дорожнього руху, також перебувають у причинному зв`язку з наслідками.

Розглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, колегією суддів встановлено, що причиною зіткнення транспортних засобів і наслідків, що настали, були саме неправильні дії водія автомобіля «MERSEDES» ОСОБА_12 , який рухаючись по дорозі із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, виїжджаючи на зустрічну смугу для руху на заокругленій ділянці дорозі у темну пору доби, не дотримався вимог Правил дорожнього руху та не переконався у відсутності небезпеки для такого маневру, чим створив аварійну ситуацію автомобілю під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по своїй смузі для руху.

Спростовуючи висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_9 у спричиненні ДТП, колегія суддів вважає, що обвинувачений не зобов`язаний був ураховувати можливість грубого порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху; він не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що автомобіль під керуванням ОСОБА_12 раптово здійснить виїзд на зустрічну (його) смугу для руху. Відповідно до п.1.4 ПДР ОСОБА_9 вправі був розрахувати на виконання водієм ОСОБА_29 Правил дорожнього руху. Тому в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія автомобіля «MERSEDES» ОСОБА_12 .

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів з об`єктивністю дійшла до висновку про те, що істотно порушивши вимоги ст.ст.9, 17 КПК України, не перевіривши всі обставини у сукупності, які мали значення для встановлення істини у справі, висновки суду про те, що смерть потерпілого ОСОБА_12 настала безпосередньо в результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_9 Правил дорожнього руху, визнавши що таке порушення перебуває у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47).

В контексті застосування на практиці вимог ст.62 Конституції України, ст.ст.3, 6 Конвенції, вищевказаного рішення ЄСПЛ, а також правових позицій Верховного Суду України по даній категорії справ та рекомендацій, викладених в п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами законодавства і постановлення вироку», колегія суддів дійшла до переконливого висновку про безумовне скасування незаконного вироку та закриття кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Таке рішення колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, що відповідає принципам верховенства права, законності, презумпції невинуватості, змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів в кримінальному судочинстві.

Відповідно до положень ч.3 ст.129 КПК України - у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

А тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України

Процесуальні витрати в даному провадженні підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_9 - скасувати, а кримінальне провадження відносно нього - закрити, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати в розмірі 6538,00 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- автомобіль «MERSEDES-BENZ, Vito 112 CDI», р.н. НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, - повернути власнику - ОСОБА_30 , скасувавши арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2020;

- автомобіль «RENAULT MASTER», р.н. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання до ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути власнику - ОСОБА_9 , скасувавши арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2020;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 - залишити в розпорядженні власника ОСОБА_11 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4