ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/28/23
Номер справи місцевого суду: 766/431/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

07 серпня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000899 від 22 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із таким судовим рішенням, прокурор ОСОБА_7 звернувся до Херсонського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про накладення арешту на майно, що вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_8 при затриманні в прядку ст.208 КПК України, у кримінальному провадженні №0000899 від 22 червня 2023 року, а саме:

-мобільний телефон Huavei imei НОМЕР_1 , з сім-картою «Водафон»;

-посвідчення водія НОМЕР_2 від 26 березня 2016 року;

-паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 ;

-карта платника податків НОМЕР_4 ;

-паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_5 ;

-грошові кошти в сумі 1600 грн.

В подальшому на адресу Херсонського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, які містять обґрунтування заявлених прокурором вимог.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначив, що висновки слідчого судді про недоведеність стороною обвинувачення правових підстав для накладення арешту на вилучене майно є помилковими.

Вказує, що підставою для арешту майна є те, що вилучене майно постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення.

Метою арешту є забезпечення збереження вилученого майна, оскільки воно може бути використане як доказ та має важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що накладення арешту на вилучене майно необхідне для запобігання його приховуванню, пошкодженню, псуванню, знищенню, перетворенню чи відчуженню, а також через необхідність проведення з ним експертних досліджень.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. В апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

ОСОБА_9 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відділом поліції №2 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00899 від 22 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

За підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_9 . В ході затримання у ОСОБА_9 вилучено:

-мобільний телефон Huavei imei НОМЕР_1 , з сім-картою «Водафон»;

-посвідчення водія НОМЕР_2 від 26 березня 2016 року;

-паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 ;

-карта платника податків НОМЕР_4 ;

-паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_5 ;

-грошові кошти в сумі 1600 грн.

23 червня 2023 року прокурор Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області із клопотанням про арешт вказаного майна.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Таким чином, задля збереження зазначеного майна, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, а також для проведення експертизи, необхідно накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2023 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено.

Таке рішення слідчий суддя аргументував тим, що клопотання прокурора не вмотивоване та не містить жодного обґрунтування щодо того, яке значення у даному кримінальному провадженні мають вилучені речі та грошові кошти.

Перевіривши наведені висновки у відповідності із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами слідчого судді та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на вилучене у ОСОБА_9 майно, адже стороною обвинувачення не наведено жодного належного обґрунтування щодо доцільності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, як клопотання прокурора, так і його апеляційна скарга з доповненнями не містять інформації яким саме критеріям ст.98 КПК України відповідає вилучене у ОСОБА_9 майно, та які саме відомості воно містить, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

Крім того, стороною обвинувачення не обґрунтовано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні. Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що дане кримінальне провадження здійснюється з приводу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. В той же час, прокурором не зазначено, яке доказове значення щодо даного кримінального правопорушення мають вилучені у ОСОБА_9 мобільний телефон, грошові кошти та документи.

Також, ні клопотання, ні апеляційна скарга не містять конкретних відомостей про існування ризиків того, що вилучене майно може бути приховане, пошкоджене, знищене, перетворене чи відчужене. Із вказаного питання клопотання прокурора про арешт майна та апеляційна скарга містять лише цитування норми КПК України. При цьому, незрозумілим є посилання прокурора на можливу необхідність проведення експертних досліджень із вилученим майном.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги з доповненнями прокурора суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2023 року, якою прокурору відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні №0000899 від 22 червня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4