УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 303/3830/22

провадження № 51-4812 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 08 травня 2023 року,

встановив:

Вироком Мукачівського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08 травня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволено частково. Вирок Мукачівського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2022 року змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку при кваліфікації дій ОСОБА_4 посилання на кваліфікуючу ознаку «вчинене повторно». В решті вирок залишено без зміни.

Засуджений звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується.

Як убачається із касаційної скарги засудженого, у її вступній частині вказано, що вона подана на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 08 травня 2023 року, проте у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить змінити вирок Мукачівського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2022 року та вищевказану ухвалу апеляційного суду.

Згідно пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

У поданій касаційній скарзі засуджений посилається на суворість призначеного йому покарання, водночас вказує про відсутність у нього корисливого мотиву для вчинення крадіжки, неправильну оцінку судами першої та апеляційної інстанцій доказів його винуватості в аспекті ст. 94 КПК України. При цьому у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить змінити вирок Мукачівського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2022 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 08 травня 2023 року та пом`якшити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, чим допускає протиріччя.

До того ж у поданій скарзі засуджений не зазначає, в чому незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційних скарг сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, враховуючи те, що вони подавалися виключно з підстав суворості призначеного засудженому покарання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3