ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2188/21 Номер провадження 11-кп/814/1070/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000883, № 0000517, № 0000857 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 08 червня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біологічне Полтавського району Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

04.06.2021 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік;

засуджено за:

- ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

- ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі та визначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

1.ОСОБА_10 02 грудня 2020 року в денний час доби, умисно, повторно, маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, знаходячись на території дачного господарства потерпілого ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження стіни та замикаючого пристрою проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав: електроточило вартістю 500 грн., тиски виробництва ПТМЗ вартістю 1000 грн., 3 бочки об`ємом по 200 л. кожна вартістю 275 грн. кожна, 6 вуголків діаметром 45 см. вартістю 500 грн., 2 чугунні плити на дві комфорки з кам`яної пічки, металеві дверцята та колосники вартістю 3000 грн., стабілізатор напруги 220 вт. вартістю 500 грн., стабілізатор «Бар`єр» вартістю 150 грн., а також металобрухт вартістю 605 грн. А всього майна на загальну суму 7050 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

2.05 грудня 2020 року в денний час доби, ОСОБА_10 умисно, повторно, знаходячись на території дачного господарства потерпілої ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження віконного скла проник до належного їй дачного будинку, звідки таємно викрав: бензокосу «Енергомаш» оранжевого кольору вартістю 2800 грн., металеву драбину зварену з металевих труб діаметром 25 мм., довжиною 2 м. вартістю 500 грн., металеву ручну дріль сірого кольору вартістю 300 грн., металеві тиски вартістю 1000 грн., металеву драбину зварену з металевих труб діаметром 25 мм., довжиною 2 м. вартістю 500 грн., кувалду з дерев`яною рукояткою зі слів потерпілої вартістю 500 грн., металеву бочку об`ємом 100 л. вартістю 225 грн., металеву ємкість для води сірого кольору прямокутної форми вартістю 3000 грн., 2 чугунні плити на дві комфорки з колосниками та дверцятами вартістю 3000 грн. А всього майна на загальну суму 11325 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

3. 09 грудня 2020 року, ОСОБА_10 умисно, повторно, знаходячись на території дачного господарства потерпілої ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 , шляхом зняття металевих гаражних воріт проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав: металеві ворота блакитного кольору вартістю 4500 грн., металеву бочку ємкістю 100 л. вартістю 300 грн., металобрухт вагою 200 кг. вартістю 1100 грн. А всього майна на загальну суму 5900 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

4. 20 червня 2021 року в денний час доби, ОСОБА_10 з метою умисно, повторно, правомірно знаходячись на території дачного господарства потерпілого ОСОБА_13 в АДРЕСА_1 , шляхом відчинення вхідних дверей зайшов до господарського приміщення, звідки таємно викрав: бензопилу марки «Оіео-Мас 941 С» вартістю 7 46,94 грн., бензокосу марки «Амур БТ- 4200» вартістю 1678,34 грн., пластикову каністру ємкістю 15 л. вартістю 25 грн. А всього майна на загальну суму 8950,28 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

5. 12 липня 2021 року приблизно о 15:00 год., ОСОБА_10 з метою викрадення чужого майна, знаходячись на території господарства потерпілої гр. ОСОБА_14 в АДРЕСА_3 , правомірно перебуваючи в будинку, умисно, повторно таємно викрав бензопилу «STIHL MS 362» 45 см. шина, вартістю 2 112,86 грн., якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

6. ОСОБА_10 в період часу з 01 грудня по 03 грудня 2021 року з метою викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вікна проник до житлового будинку потерпілого ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , звідки умисно, повторно таємно викрав: ноутбук «Lenovo» вартістю 4033,33 грн., WI-FI роутер «tp-link» модель «TL-WR940N» вартістю 306,67 грн.; ретранслятор «FOXGATE» вартістю 225 грн.; патчкорт для передачі інтернету вартістю 50 грн., мультимедійну акустичну систему «GREENWAVE» модель «SA-160 ВТ» вартістю 896,67 грн. А всього майна на загальну суму 5511,67 грн, яким розпорядився на власний розсуд.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок суду та призначити більш м`яке покарання. Зменшити розмір процесуальних витрат.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що по епізоду від 05.12.2020 не викрадав бензопилу ємкість металеву для води та 2 чугунні плити. По епізоду від 12.07.2021 бензопилу STIHL MS 362 взяв з дозволу ОСОБА_14 пиляти дрова після чого до нього працівник поліції прийшов та повідомив, що він викрав бензопилу.

В доповненнях до апеляційної скарги заперечив свою причетність до інкримінованих йому злочинів за епізодами викрадення майна у ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Також зазначив, що викрадене у ОСОБА_8 , ОСОБА_13 вилучене та повернуто потерпілим. Тому просив вирок суду скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора та потерпілих, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції були виконані належним чином.

Як вбачається, з журналу та аудіозапису судового засідання від 06.06.2022, під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2, ч.3 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, підтвердив обставини їх вчинення, відповідно до обвинувачення, та не заперечував щодо кількості, розміру і вартості викраденого ним майна та не заперечував проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд першої інстанції переконався у правильності розуміння ОСОБА_10 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти викладених в обвинувальному акті обставин, суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_10 були роз`яснені умови та наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, у тому числі і те, що він буде позбавлений права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судове засідання було проведено за участі захисника, який також не заперечував щодо такого порядку розгляду справи.

Тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо оскарження фактичних обставин справи, колегія суддів розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки зазначені обставини апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

З приводу покарання, справедливість якого оскаржує апелянт, необхідно зазначити, що статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого суд першої інстанції при призначенні покарання повністю дотримався вимог зазначених норм кримінального закону.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вибачення перед потерпілими, обставину, що обтяжує покарання - рецидив кримінальних правопорушень, думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні.

Також, судом першої інстанції враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 , який багаторазово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, зокрема за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, офіційно не працевлаштований.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, наближене до мінімальних меж, установлених санкціями інкримінованих частин статті, відповідно до положень КК України, у виді позбавлення волі.

Таке покарання, відповідає принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав вважати оскаржуваний вирок занадто суворим, як про це зазначає обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Інших доводів, які б могли бути підставою для скасування вироку, обвинуваченим не наведено.

Будь - яких істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б ставили під сумнів правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено.

Оскільки вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, процесуальні витрати за проведення експертиз документально підтверджені, а обвинувачений у своїй апеляції не зазначає в чому саме полягає неправильність висновків суду щодо стягнення з нього процесуальних витрат, тому підстав для зменшення розміру цих судових витрат колегія суддів не вбачає.

За таких обстави, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_10 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 08 червня 2022 року щодо ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той самий строк, з дня отримання ним копії судового рішення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4