Провадження №1-кп/369/555/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , яке прокурор обґрунтував продовженням існування ризиків: переховування обвинуваченого ОСОБА_11 від суду та впливу на свідків, потерпілого, які ще не допитані у справі. Крім того, прокурор вказував на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винуватим. Зазначив, що при оцінці ризиків у справі також має бути враховано характер та спосіб скоєння інкримінованих кримінальних правопорушень. Також вказував на відсутність у обвинуваченого сталих соціальних зв`язків за місцем реєстрації, зокрема відсутність осіб на утриманні, які б могли забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також відсутність постійного місця роботи та джерела доходу на момент затримання останнього, зазначив, що місце реєстрації обвинуваченого є тимчасово окупованою територією України. Також прокурор вказував про існування ризику впливу на потерпілих, які звернулися із цивільним позовом та свідків, які ще не допитані у справі, обґрунтовуючи це тим, що обвинуваченому відомі місце проживання останніх та йому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із застосуванням насильства. З огляду на вказане, прокурор в клопотанні зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам у справі, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Крім того, в судовому засіданні поставлено на обговорення заявлене 25.08.2023 року обвинуваченим ОСОБА_11 клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, яке останній підтримав. Своє клопотання обвинувачений ОСОБА_11 обґрунтував тим, що він тривалий строк утримується під вартою, при цьому вказує, що пред`явлене щодо нього обвинувачення є необґрунтованим та вину він не визнає, зазначав, що не має наміру переховуватися від суду та буде виконувати вимоги ст. 194 КПК України, що тяжкість пред`явленого обвинувачення сама по собі не може бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, обвинувачений вказував на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, на підтвердження чого вже надавав докази (мати похилого віку 1940 р.н.) та просив в минулих судових засіданнях допитати свідка - цивільну дружину. Крім того, зазначав, що немає наміру впливати на свідків та потерпілого, при цьому вказував, що прокурор жодних доказів на підтвердження таких ризиків не надає, при цьому вказував, що на обвинуваченого не може бути покладений тягар доказування відсутності ризиків. З огляду на вказане, обвинувачений ОСОБА_11 заперечив проти клопотання прокурора як необґрунтованого належними доказами, крім того, просив прокурора надати докази, якими останній обґрунтовує ризики, зазначені в клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (вплив на свідків та інші).

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечила з підстав його необґрунтованості належними доказами, оскільки ризики - це конкретні дії, які прокурором не підтверджуються жодними доказами, а також просила задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу з огляду на тривалий час тримання останнього під вартою, дію презумпції невинуватості.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проти клопотання прокурора заперечили з підстав необґрунтованості заявлених прокурором ризиків та просили суд в його задоволенні відмовити та задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 й застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Прокурор проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу заперечила, та з приводу клопотання останнього щодо надання доказів на підтвердження існування ризиків у справі, якими підтверджується доводи клопотання, зазначила, що мотиви і доводи клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор висловив у спосіб, який вважав правильним і достатнім.

Крім того, на адресу суду надійшла заява лідера Громадської організації «ГРАММАТОН» ОСОБА_12 про передачу обвинуваченого ОСОБА_11 на особисту поруку із зобов`язанням на першу вимогу доставити останнього до суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, враховує характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, який не надав належних доказів наявності у нього офіційного місця роботи, джерела доходу,активної трудової діяльності до затримання, доказів сталих соціальних зв`язків за місцем проживання, доказів перебування у нього на утриманніосіб, та з урахуванням зазначених обставин, дійшла висновку, що на даному етапі розгляду справи продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування обвинуваченого від суду та впливу на потерпілих, свідків, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, суспільно небезпечним наслідком якого стала смерть двох осіб, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того, докази, зібрані сторонами кримінального провадження ще не досліджені в повному обсязі, а тому визначений ризик є обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що свідки та потерпілі у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з огляду на стадію розгляду справи, тому існує реальний ризик впливу на свідків у справі.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, докази протилежного в матеріалах провадження відсутні та під час судового засідання не встановлені. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що більш м`які запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 , а тому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, за наявних умов, є неприйнятним. Разом з тим, доводи обвинуваченого про те, що у нього наявні міцні соціальні зв`язки не зменшують та не спростовують наявні у справі ризики та висновки суду в зв`язку із цим про відсутність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання. Таким чином, з урахуванням вказаного, відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оцінку доказів щодо обґрунтованості пред`явленого обвинувачення суд здійснює на стадії судового розгляду, яка ще триває, і не оцінює докази з цього питання під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, колегія суддів виходить із того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, колегія суддів, враховуючи вказане вище, вивчивши клопотання ГО «Грамматон» та вислухавши доводи поручителя в судовому засіданні, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Згідно з частиною першою ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно достатті 194 цього Кодексуі зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

За змістом цієї норми поручителі повинні заслуговувати на довіру суду з огляду на повагу та авторитет у суспільстві, на що впливають їх моральні якості, рід занять або займана посада, життєвий досвід, громадська діяльність.

Разом з тим, ГО «Грамматон» не надано належних доказів, що вказують про достатню інформацію щодо цих осіб як таких, що заслуговують на довіру, повагу та авторитет у суспільстві (їх моральні якості, життєвий досвід, рід занять). Проте факт отримання подяки та грамоти за діяльність об`єднання (оригінали яких були досліджені в судовому засіданні без долучення відповідних копій до справи) не дає підстав для висновку, що поручитель заслуговує на довіру та зможе гарантувати дотримання обвинуваченим відповідних обов`язків. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи клопотання ГО «Грамматон» є необґрунтованими, тому підстави для задоволення даного клопотання також відсутні.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Врахувавши положення статей 177, 178, ч. 5 статті 182 КПК України, колегія суддів з огляду на тривалість перебування обвинуваченого в місці попереднього ув`язнення, дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру застави з 140 до 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 348920 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Суд, дійшов висновку, що такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених у цій справі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів з 25.08.2023 року до 24.10.2023 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_11 - заставу, розмір якої зменшити до 130 (сто тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 348920 (триста сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

В задоволенні клопотання громадського об`єднання «Грамматон» про взяття на особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_11 відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 29.08.2023 року о 14 год. 30 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3