КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, на 60 днів, тобто до 22 липня 2023 року, з можливістю внесення застави,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року, серед іншого, вирішеноміру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін - у виді взяття під вартою (тримання під вартою), продовживши строк запобіжного заходу на 60 днів, тобто до 22 липня 2023 року (включно), з можливістю внесення застави в розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року та в разі її внесення, покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 184 КПК України, зазначених у даній ухвалі слідчого судді.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під варто відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обравши більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник зазначає, що ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та підозра була змінена на ч. 3 ст. 307 КК України.

За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою.

На думку захисника, до ОСОБА_6 цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою, розходиться з практикою ЄСПЛ.

Окрім того, захисник зазначає, що судом не взято до уваги, те що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Також, жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений.

Захисник вказує на те, що обвинуваченому не має сенсу переховуватись від суду та ОСОБА_6 розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим, апелянт вважає, що жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок викладений в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого ухилитися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, ґрунтується на досліджених у суді матеріалах кримінального провадження оскільки, як вважає суд, ризики встановлені при застосуванні виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який.

Також суд врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведеності його винуватості за ч. 3 ст. 307 КК України.

Доводи захисника про те, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою та те, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину прокурором не доведена та необґрунтована взагалі не може бути прийнятим до уваги, оскільки на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри, яка оголошена обвинуваченому, зважаючи на те, що судом розглядається обвинувальний акт, у якому викладені фактичні обставини кримінального провадження, які потребують перевірки на предмет доведеності чи недоведеності висунутого обвинувачення.

Доводи захисника про те, що судом не взято до уваги, те що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я є безпідставними, оскільки під час розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував дані про його особу.

Та обставина, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки є безпідставними, оскільки вказана обставина не нівелює ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від суду.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження і є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Посилання захисника на те, що обвинуваченому ОСОБА_6 не має сенсу переховуватись від суду, оскільки при переховуванні він сам собі нашкодить, не заслуговують на увагу, позаяк з оскаржуваної ухвали убачається, що суд врахував наявність не тільки ризику переховування від суду, а й наявність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки взагалі не містить обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам є неспроможними, позаяк з ухвали суду убачається, що суд розглядав питання щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу і прийшов до висновку не лише про продовження строку тримання під вартою, а й про можливість внесення застави в розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_6 цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

Доводи захисника про те, що обрання тримання під вартою, розходиться з практикою ЄСПЛ є безпідставними, оскільки, на думку колегії суддів, прийняте судове рішення суду першої інстанції не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 422-1 КПК України,колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, на 60 днів, тобто до 22 липня 2023 року, з можливістю внесення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №757/2660/23-к

Провадження №11-кп/824/3698/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач ОСОБА_1