УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/17059/22

Провадження № 1-кп/522/504/23

29 травня 2023 року місто Одеса

Колегія суддів Приморського районного суду міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6

представника потерпілої - ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002895, відомості про яке внесено 15.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, який має загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002895, відомості про яке внесено 15.10.2018 року до Єдиного реєстру досудового розслідування, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено необхідність запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, які на думку прокурора продовжують існувати, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавлення волі. Крім того, після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та за місцем проживання не мешкав, та перебував у розшуку з жовтня 2018 року, що може свідчити про те, що перебуваючи на свободі він може переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням фізичного насилля відносно потерпілої ОСОБА_6 , яка звернулась із відповідною заявою до суду, про те, що вона побоюється обвинуваченого ОСОБА_10 , так як він тривалий час її переслідував, а тому на його думку наявні всі підстави про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підсудному ОСОБА_10 та обмежити його конституційних прав, в даному випадку є виправданим та таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Представник потерпілої ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити, та подала суду також письмову заяву, в якій зазначила, що вона побоюється за своє життя та життя своїх близьких, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 тривалий час її переслідував та йому достовірно відоме її місце проживання, її батьків та родичів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_10 в даному кримінальному провадженні відсутні. Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_10 перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_11 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та постійне місце мешкання, раніше не був судимий, не перебував та не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, позитивно характеризується за місцем мешкання та має хронічні захворювання, які загострилися під час перебування під вартою, внаслідок чого він потребує негайного медичного обстеження та подальшого лікування. Також захисник зазначив, що обґрунтована підозра у вчиненні злочину не можу бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого та посилається у своєї запереченнях на рішення ЄСПЛ та Конституційного Суду України, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, застосувавши запобіжний захід відносно ОСОБА_10 , не пов`язаний із триманням під вартою. Захисник зазначив, що обвинувачений не знає свідків та експертів по справі, ва тому не може на них впливати.

Захисник ОСОБА_9 , у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку обраного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримав доводи, наведені у запереченні захисником ОСОБА_8 , оскільки має з ним спільну думку з приводу заявленого клопотання сторони обвинувачення.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку своїх захисників та вказав на те, що переховуватись від суду наміру не має, оскільки має сім`ю та місце постійного проживання, та не знає свідків, експерта у справі, а тому не може на них впливати, у зв`язку з чим, просив суд змінити обраний йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, відмовивши в задоволенні клопотання прокурора.

Колегія суддів, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2022 року, обвинуваченому ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений судом і на теперішній час закінчується 31.05.2023р., згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04.04.2023р.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при обранні та подальшому продовженні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

Поряд із цим, колегією суддів приймається до уваги те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні замаху на умисне вбивство, докази по якому ще не досліджені, потерпіла та свідки по справі не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілу, яка особисто в судовому засіданні подала заяву в якій зазначила, що побоюється дій обвинуваченого, який довгий час її переслідував, а також подала суду письмову заяву, в якій також вказала на наведені нею факти переслідування обвинуваченим і побоювання за свою безпеку.

Вказані обставини, на думку суду, обґрунтовують ризики, вказані прокурором у клопотанні.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

А отже, наведені обставини та дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб ОСОБА_10 переховуватися від суду, оскільки останній з 18.10.2018 року перебував у розшуку.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність продовження існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

З урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими, колегія суддів приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказану позицію також було викладено в ухвалі Одеського апеляційного суд від 15.05.2023 року, відповідно до якої залишено без змін ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і зазначено, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_10 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатися до спроб уникнути з поля зору правоохоронного органу. Апеляційним судом також було зазначено, що аналізуючи характер та обставини злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, останній може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи,

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої по даній справі, тому звільнення з-під варти ОСОБА_10 та суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством.

Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 є неможливим, у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я під час перебування під вартою та він потребує негайного медичного обстеження з подальшим лікуванням, оскільки доказів цього стороною захисту суду надано не було.

Крім того, посилання захисника на той факт, що при врученні 11.11.2022 року ОСОБА_10 повідомлення про підозру від 16.10.2018 року, було порушено його право на захист через відсутність захисника, не підтверджуються додатками, наданими захисником до заперечень. Так, відповідно до листа заступника начальника ІТТ №1 ОСОБА_13 від 03.02.2023 року № 27.1/-80 гр. ОСОБА_10 був доставлений на підставі протоколу про затримання в порядку ст. 191 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і вибув за запитом 11.11.2022 року до Приморського районного суду м. Одеси для обрання запобіжного заходу.

Згідно ж додатку, а саме листа заступника начальника ІТТ №1 ОСОБА_13 від 03.02.2023 року № 27.1/-48, 11.11.2022 року, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_14 відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 12.11.2022 року заарештований ОСОБА_10 етапований до ДУ «Одеській слідчий ізолятор». Крім того зазначено, що під час знаходження в ІТТ ОСОБА_10 ніхто не навідував. Таким чином, встановлено, що додатки, подані захисником, жодним чином не обґрунтовують позицію сторони захисту щодо порушень при вручені підозри обвинуваченому. Крім того, слідчий суддя відповідно вимог ст. 206 КПК України при обранні запобіжного заходу, зокрема, перевіряє дотримання захисту прав людини і при наявності їх порушень, вживає передбачені законом заходи реагування.

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою закінчується 31 травня 2023 року, вважає за доцільне продовжити строк тримання останнього під вартою до 25 липня 2023 року, задовольнивши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 8, 9, 177,178, 182,183,331, 370-372, 376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002895, відомості про яке внесено 15.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 25 липня 2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

29.05.2023