Справа № 186/1249/23
Провадження № 1-кс/0186/359/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. м.Першотравенськ.

Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Першотравенську, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 23 серпня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Інгулець, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого гірничим майстром ШУ "Першотравенське "ПрАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля", військовослужбовця призову за мобілізацією під час особливого періоду у військовому званні - солдат другого механізованого відділення другого механізованого взводу третьої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.308 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

20 вересня 2023 року слідчий СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000307 від 23 серпня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.308 КК України.

Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 20 серпня 2023 року, приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_6 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на вимагання наркотичних засобів, а саме: синтетичного препарату опійної групи - "метадону", який отримує ОСОБА_8 , що є учасником програми замісної підтримувальної терапії для наркозалежних людей комунального некомерційного підприємства «Першотравенська міська лікарня».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання наркотичних засобів, а саме: синтетичного препарату опійної групи - "метадон", ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись за вищевказаною адресою, в квартирі свого знайомого - ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу, штовхнув частково відчинені вхідні двері до квартири, якими, відповідно, силою відштовхнув потерпілого ОСОБА_8 до стіни, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді гематоми підключичних ділянок з двох сторін, гематоми грудної клітки праворуч по задній поверхні та одночасно висловив незаконну вимогу передачі наркотичного засобу "метадон", який, відповідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженим Постановою КМ України №770 від 06 травня 2000 року, таблиці II списку 1, віднесений до переліку наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Після чого, потерпілий - ОСОБА_8 , надав ОСОБА_6 одну пігулку "метадону", яку останній незаконно вимагав та вжив у подальшому.

Окрім цього, ОСОБА_6 , не зупинившись на бажаному результаті, що виразилось у вимаганні наркотичного засобу із застосуванням фізичної сили до потерпілого - ОСОБА_8 , отримавши одну пігулку "метадону", не припинив своїх злочинних дій, направлених на незаконне отримання наркотичного засобу. ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного отримання наркотичних засобів, продовжив застосовувати до ОСОБА_8 фізичну силу, що виразилось у нанесенні одного удару лівою ногою в область обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна носа, однак своїми незаконними діями ОСОБА_6 не дійшов до бажаного результату.

Враховуючи вищевикладене, досудовим розслідуванням встановлено достатньо підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.308 КК України, тобто, вимагання наркотичних засобів із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину по ч.2 ст.308 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Підставою для внесення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.308 КК України, і в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 не працює, постійного джерела доходів не має, за місцем реєстрації не проживає, враховуючи тяжкість злочину, після повідомлення про підозру, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний знайомий з потерпілим, свідком, допитаними в ході розслідування кримінального провадження, у випадку можливості вільного пересування може незаконно впливати на них будь-яким чином, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, за вчинений ним злочин.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 не працює, у нього відсутній постійний заробіток, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з корисливих мотивів.

У зв`язку з викладеним виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам.

Просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовільнити.

Підозрюваний та його захисник з клопотанням згідні частково, просять обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, ризики слідчим не доведені, підозру ОСОБА_6 отримав 19 вересня 2023 року, від слідства не переховується, з`являється за викликом до слідчого та суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходжу з того, що в силу вимог ст.ст.177 та 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа, вірогідно, вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.308 КК України.

Так, на наявність підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину вказують наступні докази, долучені до клопотання: протоколом допиту в якості потерпілого - ОСОБА_8 ; протокол слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 ; висновок судово-медичної експертизи; протокол допиту в якості свідка - ОСОБА_9 ; протокол слідчого експерименту з участю свідка - ОСОБА_10 .

З огляду на викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.308 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

На переконання слідчого судді, ці докази є належними та достатніми на цій стадії провадження для прийняття рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Що стосується встановлених слідчим ризиків, передбачених п.п 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що об`єктивно існують.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за різними адресами, враховуючи тяжкість злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, після повідомлення про підозру, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний знайомий з потерпілим та свідком, у разі можливості вільного пересування, може незаконно впливати на зазначених осіб, будь-яким чином, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, за вчинений ним злочин.

В той же час, ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з корисливих мотивів, слідчим та прокурором не доведений, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце роботи та військової служби, сталі соціальні зв`язки на території м.Першотравенська, Дніпропетровської області.

Повідомлення про підозру підозрюваному вручене 19 вересня 2023 року.

Відповідно ст.178 КПК України враховую вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, обставини його вчинення, покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного.

Оцінюючи вищевказані обставини, також зважаю на практику ЄСПЛ, зокрема, в частині того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

В порушення вимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України слідчому судді не надані докази, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки ОСОБА_6 не судимий, працює, є військовослужбовцем ЗСУ, має на утриманні малолітню дитину та матір - особу з інвалідністю ІІ групи, постійне місце проживання, тобто у нього наявні сталі соціальні зв`язки.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, враховую вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, вирішуючи клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховую те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, ступінь ризиків, який є незначним, та особу підозрюваного. На підставі досліджених доказів та встановлених обставин, вважаю за доцільне обрати щодо підозрюваного передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло цілодобово.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Вищевказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язалися, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука, не виявляється можливим.

Також відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п.1,3 та п.9 ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язавши підозрюваного прибувати до слідчого, суду чи слідчого судді на кожну вимогу, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи та носити електронний засіб контролю.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 176-184, 193,194, 196,197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 23 серпня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного - ОСОБА_6 - задовільнити частково.

Обрати стосовно підозрюваного - ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 листопада 2023 року включно, заборонивши підозрюваному залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово на час дії запобіжного заходу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду чи слідчого судді на кожну вимогу ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Зобов`язати ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області:

негайно поставити на облік підозрюваного - ОСОБА_6 ;

- негайно повідомити суд про взяття на облік підозрюваного - ОСОБА_6 ;

періодично навідувати житло, визначене в ухвалі слідчого судді, з метою контролю поведінки підозрюваного;

використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «21» вересня 2023 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_6 .