Провадження № 1-кс/947/7086/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001046, а саме: автомобіля марки «Toyota Camry» р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вказуючи на минування потреби у подальшому арешті, зокрема проведення експертних досліджень та відповідних оглядів у кримінальному провадженні.

Прокурор просив розглянути клопотання без його участі, звернувшись з відповідною заявою та заперечував на задоволенні клопотання, посилаючись на наявність підстав для подальшого арешту майна, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, всі необхідні слідчі дії не проведені, проводиться авто технічна експертиза.

ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в клопотанні доводи.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку власника, приходжу до наступного.

Арешт вказаного у клопотанні майна накладений відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.174 ч.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково зокрема, слідчим суддею під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Як вбачається з заяви слідчого, на теперішній час досудове слідство не завершено, майно визнано речовим доказом, триває проведення судової експертизи, тому потреба в застосуванні подальшого арешту не відпала.

Додані до клопотання матеріали не місять данні про те, що на теперішній час необхідність у подальшому арешті минула.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів засобу кримінального правопорушення та проведення експертних досліджень, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

В зв`язку з чим, вважаю, що на теперішній час, підстав для скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадження №0001046, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001046, а саме: автомобіля марки «Toyota Camry» р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 відмовити.

Ухвала, відповідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1