Справа № № 585/894/23
Номер провадження 1-в/585/92/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

04 травня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни, клопотання ОСОБА_7 про заміну довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 в якому він просить постановити ухвалу, якою здійснити заміну покарання визначеного обвинувальним вироком Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2006 року у виді довічного позбавлення волі на більш м`який вид покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст. ст.74 ч.1, 82 ч.1,5 КК України. При здійсненні заміни покарання з довічного позбавлення волі на більш м`який вид покарання у виді позбавлення волі на певний строк забезпечити перерахунок попереднього строку у виді довічного позбавлення волі з 05.09.2005 року по 15.02.2023 року включно на підставі ст.72 ч.1, 5, 6 ст. 73 КК України. В обґрунтування клопотання вказав, що на час подання клопотання ним відбуто більше 17 років покарання у виді довічного позбавлення волі, за час якого він характеризується позитивно, умови тримання не порушує, злочин не вчинявся перебуває на програм «Духовне відродження», вічливий, надає допомогу адміністрації, не працевлаштований у зв`язку з відсутністю робочих місць, за час відбування покарання розкаявся і зробив належні висновки у своєму світогляді, про що свідчить його поведінка і бажання стати на шлях виправлення. Має середньо технічну освіту за фахом «Ветврач», постійне місце проживання, земельні паї та міцні соціальні зв`язки із друзями і родичами. Вину у скоєному кримінальному правопорушенні за час відбування покарання визнав повністю. У майбутньому бачить себе корисним у суспільстві. Враховуючи вищенаведене вважає, що за час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі став на шлях виправлення та заслуговує від держави гуманне ставлення і довіру до себе посредством пом`якшення визначеної міри покарання.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, засуджений ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив її задоволити та змінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.Суду пояснив, що він ветврач, стан його здоров`я поганий, він хворий гепатитом та в нього був інсульт.

Захисник ОСОБА_6 заяву засудженого підтримав та просив його задоволити.

Прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2006 року за ст.ст.115 ч.2 п.п. 1, 6, 12: 187 ч.4, 194 ч.2, 289 ч.2, 357 ч.1 КК України, до довічного позбавлення волі (а.о.с.11-13).

Згідно з ухвалою Верховного суду України від 03.07.2007 року касаційна скарга засудженого ОСОБА_7 залишена без задоволення, а вирок Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2006 року без змін (а.о.с.29-32).

Як вбачається з ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2022 року клопотання ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання було задоволено частково та у строк покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту затримання - 5 вересня 2005 року по день набрання вироком законної сили 03.07.2007 року з розрахунку що відповідно до ч.5 ст.72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі з урахуванням відбутого покарання (а.о.с.43).

Згідно характеристик ОСОБА_7 з період відбування покарання він у вчиненому не розкаювався тривалий час, міру призначеного покарання вважав не об`єктивною. Працевлаштованим не був через відсутність робочих місць. Даних про те що ОСОБА_7 став на шлях виправлення не зазначено, натомість маються висновки що на шлях виправлення не став (т. 1 а.о.с.166-167, 210, 217, 231, 237,238, т.2 а.о.с.8, 13, 34, 116).

Відповідно до характеристики від 02.12.2022 року затвердженої Начальником ДУ «Роменська ВК №56», ОСОБА_7 до Роменської виправної колонії (№56) прибув 14.12.2009 року із Одеського слідчого ізолятора за нарядом Державного департаменту України з питань виконання покарань № 17-4424 від 07.08.2009 року. До праці на виробництві установи не залучається у зв`язку з обмеженістю робочих місць на СДПВ. За час відбування покарання допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, що виражались у порушенні форми одягу, не виконанні законних вимог адміністрації установи за що мав 6 дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені у встановленому порядку. На даний час дотримується вимог режиму тримання, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує законні вимоги, але потребує контролю за цим. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дотримується правил санітарії та гігієни, має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. До майна установи ставиться відповідально. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок для цього. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву пози яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься позитивно. За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до себе вимогливий. За вольовими якої наполегливий. Відповідно до статей 110, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Вину у скоєному злочині визнає частково. Згідно ст. 151-1 КК України засуджений може бути переведений: - з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максима рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку встановленому законодавством, після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п`яти років строку покарання, а саме не раніше 03.07.2012 року. - 18.07.2014 року членами комісії Роменської виправної колонії прийнято рішення про відмову в переведенні до багатомісних при камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством. - з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки, після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менше п`яти років строку покарання (т.2 а.о.с.116-117).

Як вбачається з відомостей про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_7 він заохочень не має але було накладено 6 стягнень, два з яких в 2020 році (т.2 а.о.с. 118).

Згідно медичної довідки складеної завідувачем медичної частини № 56 лікаря філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Сумській області ОСОБА_7 здоровий та працездатний (т.2 а.о.с.119).

01.12.2022 року на засіданні комісії державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст. 82 КК України формально підпадають під заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, ОСОБА_7 відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років як вбачається з витягу з протоколу №25 (т.2 а.о.с.120).

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене вироком Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2006 року ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч.3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні данні про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований, на шлях виправлення не став, представники колонії одноголосно визначили, що ОСОБА_7 не заслуговує на застосування відносно нього заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. Також ОСОБА_7 не було подано до суду індивідуального плану в якому б було визначено заходи, здійснення яких, у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк немає.

Керуючись ст.ст. 81, 82 КК України , ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 10 годині 50 хвилин 8 травня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2