СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/917/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2023 року за №0001338, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якшур - Бодья Удмуртської Республіки Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, маючого дитину 2005 року народження, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.12.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі;

- 18.01.2021 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 1 ст. 309КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 27.07.2022, у невстановлені досудовим розслідуванням час та спосіб, домовився з невстановленою особою про придбання наркотичного засобу для особистого вживання, здійснивши оплату шляхом переказу коштів в сумі 1000 грн. на вказаний йому рахунок абонентського номеру оператора мобільного зв`язку. Потім, діючи за вказівкою зазначеної невстановленої особи, ОСОБА_3 того ж дня прибув на ділянку місцевості, розташовану біля буд. 6-А по вул. Чорнобильській в м. Києві, де з указаного йому місця забрав залишені в схованці-«закладці» три згортки з фольги з кристалічними речовинами білого кольору, схожими на наркотичний засіб, які залишив на зберігання при собі, без мети збуту, вирішивши слідувати у власних справах.

Коли ОСОБА_3 27.07.2022, приблизно о 16 год. 20 хв. знаходився біля будинку №69 по вул. Ірпінській в м. Києві, він був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав для подальшого вилучення три згортки з фольги, в середині яких знаходились кристалічні речовини білого кольору, масами рівними відповідно 0,245 г, 0,223 г та 0,248 г.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/111-22/30138-НЗПРАП від 22.09.2022, надані на дослідження кристалічні речовини білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в речовинах становить 0,286 г.

Метадон, згідно Списку №1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів», затверджено Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Також щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Захисник ОСОБА_6 , яку підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з проходженням лікування відповідно ст. 309 ч. 4 КК України.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що довідка надана не спеціалізованим лікувальним закладом КМНКЛ "Соціотерапія", а приватною клінікою, крім того, обвинувачений в 2019 році вже звільнявся з вказаних підстав від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про таке звільнення, суд має з`ясувати не тільки те, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, але й те, чи добровільно, а не вимушено вона звернулася до лікувального закладу та розпочала лікування, і чи дійсно така особа ставить за мету вилікуватись, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Якщо особа звертається до лікувального закладу у зв`язку з викриттям її участі у кримінальному правопорушенні, таке звернення в юридичному розумінні вважається не добровільним, а вимушеним.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів", вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилятися у таких спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а підставою те, що така особа добровільно звернулася до лікувального закладу і почала лікування саме від наркоманії. При цьому особа має страждати на «наркоманію» і такий діагноз їй має бути встановленій у визначеному законом порядку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, у встановленому законом порядку ОСОБА_3 хворим на наркоманію не визнавався. Згідно наявної в матеріалах провадження довідки КМНКЛ "Соціотерапія" №463558 від 03.08.2022 року, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а. 64).

Суд дослідив надану стороною захисту довідку з ТОВ "Клініка імені Гальченко В.В." № 444 від 15.08.2022 року та встановив, що ОСОБА_3 не перебував на обліку у лікаря-нарколога до моменту звернення за медичною допомогою 29.07.2022 року. Після цього йому був встановлений діагноз «наркоманія, психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, епізодичне вживання», він проходив курс лікування з 29.07.2022 по 15.08.2022 року. Тобто, ОСОБА_3 звернувся до лікувального закладу та йому було встановлено діагноз "наркоманія" вже після того як він вчинив кримінальний проступок та був викритий працівниками поліції.

У зв`язку з цим вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки свідчить про те, що ОСОБА_3 бажав ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; обставину, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, встановленої для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком, слід приєднати частину невідбутого покарання призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року за ч.3 ст.185 КК України, відповідно до якого ОСОБА_3 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

При цьому, для застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України судом у відповідності до положень ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження необхідно перевести в більш суворий у виді позбавлення волі із співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів та судових витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 та п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк відбування покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року.

Речові докази: наркотичний засіб метадон-фенадон, загальною масою 0,286 г, переданий до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві, квитанція №2871 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/30138-НЗПРАП від 22.09.2022 року в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 24 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1