Справа № 450/2062/22 Провадження № 1-кп/450/155/23
УХВАЛА

судового засідання

02 листопада 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000196 від 13.05.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

у провадження судді Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000196 від 13.05.2022 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування обрано у вигляді тримання під вартою до 12.07.2022 року та ухвалою суду в ході підготовчого судового засідання продовжено строком на 60 днів, до 08.09.2022 року з визначення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн. Ухвалою підготовчого судового засідання від 07.09.2022 року запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжено строком на 60 днів, до 06.11.2022 року з визначення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 терміну дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) календарних днів, з визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480,00 грн., оскільки наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії тяжких, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, раніше вчиняв злочини проти власності, може незаконно впливати на потерпілого свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто представляє загрозу для суспільства, тобто представляє загрозу для суспільства, а відтак, менш суворі запобіжні заходи не достатні для забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти вказаним ризикам, а тому просить продовжити строк тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, вважає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешт із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав подане захисником клопотання, просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив.

Обвинувачений ОСОБА_10 клопотання прокурора заперечили.

Розглянувши клопотання та матеріали обвинувального акту, заслухавши думку присутніх сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, 16.05.2022 року ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_11 обрано запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою строком до 12.07.2022 р. Підставою для обрання запобіжного заходу стали достатні підстави вважати, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі та вчиняти нові злочини.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.07.2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строком на 60 днів, до 08.09.2022 року з визначення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.09.2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строком на 60 днів, до 06.11.2022 року з визначення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн.

У відповідності до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Аналогічні вимоги визначені ст.315 КПК України, окрім продовження строку дії запобіжного заходу.

Відповідно до ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Нормами ст.177 КПК України визначено, що метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв"язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р., суд повинен вживати заходів щодо усунення підстави для надходження до Європейського суду з прав людини заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Європейському суді з прав людини та сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст.206 КПК України.

Цим же листом рекомендується при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Частинами 1, 2 та 4 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурор в судовому засіданні та клопотанні, окрім обґрунтованої підозри, не навів жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, такі викладені формально та ґрунтуються лише на припущеннях, а також органом обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Встанволено, що обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи захисника про те, що ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, нейтрально характеризується по місцю проживання, жодним чином не перешкоджає встановленню істини у справі, ніколи не перебував та не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, по місцю реєстрації скарг на обвинуваченого не надходило - не спростовані органом обвинувачення і не заперечуються останнім.

При матеріалах справи знаходяться усі письмові та речові докази здобуті органом досудового розслідування, а тому доступ до таких в обвинуваченого ОСОБА_4 з метою їх знищення або спотворення відсутні.

В ході судового розгляду орган обвинувачення від допиту свідків та потерпілого відмовився, що унеможливить вплив ОСОБА_4 на них та зміну їхніх показань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в клопотання органу обвинувачення слід задоволити частково, оскільки до обвинуваченого ОСОБА_4 , який значний період часу знаходиться під вартою, зокрема з 13.05.2022 року, тобто моменту його фактичного затримання і обмеження у вільному пересуванні, може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти виникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 197, 315, 331, 369, 370, 371, 372, 395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою - задоволити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, українцю, громадянину України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 ,що відповідно до ст.181 ч.5 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , під домашнім арештом 2 (два) місяці, а саме до 02.01.2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, зокрема прибувати за першим викликом до суду у визначений ним час; цілодобово не залишати та не відлучатись з місця постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу суду; безперешкодно впускати до свого житла працівників поліції та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Контроль за виконання ухвали поклати на прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1